Справа № 444/577/26
Провадження № 2/444/1047/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне повне)
26 травня 2026 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Олещук М. М. ,
секретар судового засідання Мачіха Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
В С Т А Н О В И В : 
Позивач ОСОБА_1 через свого адвоката Перебийніс Євгенію Михайлівну звернулася через систему "Електронний суд" з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 18.09.2021 року між позивачем, громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (далі - Відповідач) та громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (далі - Позивачка) було укладено шлюб, про що Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції було зроблено відповідний актовий запис за № 1310.
Від цього шлюбу у позивачки із відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син – ОСОБА_3 , про що Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції було зроблено відповідний актовий запис за № 666 та видано свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 .
Шлюб із Відповідачем виявся невдалим. Спільне життя не склалося через різні погляди на вирішення сімейних проблем, що призвело до втрати почуття любові один до одного.
Понад 2 (два) роки Позивачка та Відповідач проживають окремо, внаслідок того, що кожний із подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, мають місце непорозуміння з різних питань сімейного життя, через взаємні претензії один до одного, спільне небажання відновити сімейні відносини. Станом на сьогодні, сім`я існує лише формально та подальше спільне життя та збереження шлюбу є недоцільним.
Зазначає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому просить шлюб розірвати.
Також позивачем заявлено судові витрати на надання правової допомоги, попередній розрахунок яких становить 6000,00 гривень. Дана сума судових витрат включає витрати позивача на підготовку позовної заяви та подання її до суду. На підтвердження понесених судових витрат надано копію договору, ордер, копію свідоцтва, квитанцію про оплату судового збору.
Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 10.04.2026 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін на 26.05.2026 року.
Позивач в судове засідання не прибула, однак її представник подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує, просить розглядати справу у її відсутності та у відсутності позивачки, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи засобами поштового зв`язку. Окрім того, від відповідача не надходило на адресу суду жодних клопотань, відзиву на позовну заяву.
Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзиву, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що між сторонами зареєстровано шлюб 18.09.2021 року Білоцерківським відділом реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 1310, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (арк. спр. 16). 
З матеріалів справи встановлено, що у сторін в шлюбі є неповнолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується копією витягу з актового запису про народження із застосунку "Дія" (арк.спр.8). 
Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.
Частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 
Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. 
Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю не можливо.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім’ї носить стійкий характер, сім’я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, підстав для надання строку на примирення немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини.
З огляду на викладені правові норми, обставини у справі, суд вважає, що збереження сім`ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин.
А відтак, позов  ОСОБА_1 необхідно задовольнити.
Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, належить зазначити таке.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
Відповідно до положень ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.
Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із врахуванням вищенаведеного, із відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 належить стягнути сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 копійок.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, відповідно до котрої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду подані ордер серії АІ №2111295, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №10728/10 від 25.07.2022 року адвоката Перебийніс Євгенії Михайлівни, Договір про надання правової (правничої) допомоги №2 від 21.01.2026 року, квитанцію про оплату послуг адвоката в розмірі 6000 грн (арк. спр. 19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, виходячи із встановленої реальності участі адвоката у наданні професійної правничої допомоги у даній цивільній справі та необхідності такої, беручи до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, та беручи до уваги зазначені в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає обґрунтованим та доведеним розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн., які можна вважати необхідними для позивача, який звернувся до адвоката для надання йому професійної правничої допомоги.
А відтак, з відповідача на користь позивачки належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень.
На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 283, 284, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов  ОСОБА_1 задовольнити. 
Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що зареєстрований 18.09.2021 року Білоцерківським відділом реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 1310.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 сплачений при поданні позову до суду судовий збір в розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень. 

Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , місце праці судом не встановлено, реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено.

Повне рішення суду складено 27.05.2026 року.

Суддя:        Олещук М. М.