Справа № 466/9478/23 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С. 
Провадження № 22-ц/811/435/26 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 червня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.
секретаря: Іванової О.О. 
з участю: представника Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» – 
Кушнерик О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, –

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доКомунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Позов мотивував тим, що йому на праві приватної власності належить автомобіль марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зазнав механічних пошкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 08 вересня 2022 року о 18 год. 50 хв. на автодорозі Львів-Шегені у с. Зимна Вода за участі автомобіля марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під його керуванням та автомобіля марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 (карета швидкої медичної допомоги) під керуванням ОСОБА_2 .
ОСОБА_2 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив Правила дорожнього руху, рухаючись в межах населеного пункту із ввімкненим проблисковим маячком синього кольору та ввімкненим звуковим сигналом , проявив неуважність, належно не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, відступаючи від вимог пункту 8.7.3.е Правил дорожнього руху, не переконався у безпечності проїзду регульованого перехрестя на червоний сигнал світлофора, без причин технічного характеру не зменшив своєчасно швидкість вказаного транспортного засобу для безпечного проїзду перехресті, не надав переваги в русі автомобілю марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що рухався на зелений сигнал світлофора, допустив зіткнення вказаних транспортних засобів, в результаті чого ОСОБА_3 спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 червня 2023 року у кримінальній справі № 450/3998/22 ОСОБА_2 , звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження № 12022141430000384 стосовно ОСОБА_2 закрито.
Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 1 020 555,89 грн, що перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження в розмірі 452471,94 грн, відтак ремонт є економічно необґрунтованим, тому транспортний засіб вважається фізично знищеним.
Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант» як страховик винної особи відшкодовано йому 130 000 грн майнової шкоди, що становить ліміт відповідальності страховика, а також 37783,93 грн витрат на лікування.
В подальшому він продав автомобіль марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в пошкодженому стані за 80 000 грн. 
Оскільки шкода, завдана водієм ОСОБА_2 під час виконання трудових обов`язків, тому відшкодовується Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», що є власником (володільцем) джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм, то з Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» підлягає стягненню різниця між дійсною ринковою вартістю автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди та сумою розміру виплаченого страхового відшкодування і вартості проданого транспортного засобу в пошкодженому виді, що становить 242 471.94 грн.
З наведених підстав, враховуючи заяву про зменшення позовних вимог, просив стягнути з Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на його користь 247036.94 грн майнової шкоди, з яких 242 471.94 грн – матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля, та 4565 грн витрат, понесених витрат за зберігання автомобіля. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.
Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на користь ОСОБА_4 102 740,69 гривень матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля, 4565 грн. понесених витрат за зберігання автомобіля та 10000 грн витрат на правову допомогу, а всього 117 305,69 грн.
Стягнуто з комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на користь держави 3028,00 грн. судового збору.
У решті в задоволенні позовних вимог – відмовлено.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2025 року оскаржило Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».
В апеляційній скарзі покликається на те, що звіт № 1631/23 про оцінку автомобіля марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 14 липня 2023 року є неналежним доказом, оскільки складений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки не було встановлено пробіг за одометром, не наведено показників товщиноміра, що могли б підтвердити попередні пошкодження транспортного засобу, не в повній мірі досліджено складові КТЗ, зокрема, відсутня інформація щодо технічного стану ряду складових, зокрема, двигуна, коробки передач, акумулятора, тощо, не враховано пошкодження, що міг отримати транспортний засіб до ДТП, не проведено діагностування або дефектування складових транспортного засобу в рамках дослідження фізичного знищення транспортного засобу, не враховано умов догляду та експлуатації.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, то його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, однак при обрахунку вартості майнової шкоди суд безпідставно додав вартість продажу пошкодженого автомобіля в сумі 80000 грн, одночасно відмовивши у передачі даного транспортного засобу відповідачу, що не відповідає вимогам чинного законодавства.
Крім того, позивач не надав детальний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, актів прийому-передачі наданих послуг, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.
Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» – Кушнерик О.С. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася за вини працівника Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» під час виконання ним своїх службових обов`язків, фізично знищено належний позивачу автомобіль марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 102740,69 грн матеріального збитку, що становить різницю між вартістю автомобіля до пошкодження та вартістю автомобіля в пошкодженому стані з врахуванням суми страхової виплати та вартості проданого автомобіля у пошкодженому стані, а також 4565 грн вартості понесених витрат за зберігання автомобіля. 
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі не може погодитися з наступних мотивів.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з п 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01 липня 2004 року, що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.
Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, – це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01 липня 2004 року).
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п.30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року).
Судом встановлено, що 08 вересня 2022 року приблизно о 18 год. 50 хв., ОСОБА_2 , керуючи оперативним транспортним засобом швидкої медичної допомоги – автомобілем марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись ним в лівій смузі руху по автодорозі Львів-Шегині у селі Зимна Вода Львівського району Львівської області в напрямку до міста Львова, грубо порушив вимоги чинних Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями, а саме: Розділу 1 пунктів: 1.3; 1.5; 1.10; Розділу 3 пункту 3.1; Розділу 8 пунктів: 8.7.3.е.; 8.10, що виразились в тому, що ОСОБА_2 , керуючи технічно-справним вищевказаним транспортним засобом, рухаючись в межах населеного пункту із швидкістю близько 58 км/год із ввімкненим проблисковим маячком синього кольору та ввімкненим звуковим сигналом, проявив неуважність, належно не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а саме відступаючи від вимог пункту 8.7.3.е цих Правих, не переконався у безпечності проїзду регульованого перехрестя на червоний сигнал світлофора, без причин технічного характеру не зменшив своєчасно швидкість вказаного транспортного засобу для безпечного проїзду перехрестя, чим не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, не надавши переваги в русі автомобілю марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , що рухався на зелений сигнал світлофора по вулиці Максима Рильського в с. Лапаївка Львівського району Львівської області в напрямку автодороги Львів-Шегині, чим ОСОБА_5 допустив зіткнення вказаних транспортних засобів, в результаті якого автомобіль марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , перейшов в стан некерованості та змінив напрямок свого руху на зустрічну смугу руху вказаної вище автодороги, де зіткнувся із автомобілем марки «Skoda Octavia А5» реєстраційний номер НОМЕР_3 , що знаходився у нерухомому стані та перебував під керуванням водія ОСОБА_6 . Крім того, у результаті порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , за вказаних вище обставин, водій автомобіля марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
За фактом дорожньо-транспортної пригоди 09 вересня 2022 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022141430000384 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 червня 2023 року у кримінальній справі №450/3998/22 клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 та заяву потерпілого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження – задоволено.
Звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022141430000384 від 09 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_2 – закрито. 
Вищезазначена ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалася, а відтак набрала законної сили.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 підтверджується, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Згідно із звітом № 1631/23 про оцінку автомобіля марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеним 14 липня 2023 року ТзОВ АК «Есперт-Сервіс» на підставі заяви ОСОБА_1 ринкова вартість автомобіля марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 531502,77 грн, ринкова вартість автомобіля марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у пошкодженому стані складає 219731.25 грн, вартість матеріального внаслідок пошкодження автомобіля марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час дорожньо-транспортної пригоди приймається рівним дійсній (ринковій) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень становить 531502.77 грн.
18 жовтня 2023 року між ОСОБА_7 та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Експертиза» в особі судового експерта Галамая Я.І. укладено договір № 235 про виконання судової експертизи.
Квитанцією № 63ВЕ-А40В-МТМ7-7Т2А від 20 жовтня 2023 року підтверджується, що ОСОБА_1 сплатив ТзОВ фірма «Експертиза» 5000 грн за проведення експертизи.
Відповідно до висновку експерта № 159, складеного 02 грудня 2024 року судовим експертом Галамаєм Я.І. на підставі договору № 235 від 18 жовтня 2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 1020555,89 грн, ринкова вартість автомобіля марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на 08 вересня 2022 року до моменту пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді становить 452471,94 грн, ринкова вартість автомобіля марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в пошкодженому стані після дорожньо-транспортної пригоди 08 вересня 2022 року становить 80628.45 грн, а вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді 08 вересня 2022 року, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали становить 371843.49 грн. 
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант» відповідно до полісу №ЕР/207126923, чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди.
09 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування.
Згідно з розрахунком суми виплати страхового відшкодування за пошкодження автомобіля марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, розмір страхового відшкодування становить 130 000 грн, що відповідає ліміту відповідальності страховика.
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17.
Оскільки страховиком виплачено страхове відшкодування в розмірі передбаченого полісом ліміту відповідальності страховика, то у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант» не виникло обов`язку з виплати страхової суми у більшому розмірі, ніж ним виплачено.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 204/5314/18 та від 02 грудня 2021 року у справі № 753/17190/18.
Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
На підтвердження розміру шкоди, завданої внаслідок знищення транспортного засобу, позивач надав звіт № 1631/23 про оцінку автомобіля марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складений 14 липня 2023 року ТзОВ АК «Есперт-Сервіс», та висновок експерта № 159, складений 02 грудня 2024 року судовим експертом Галамаєм Я.І.
Висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч. 3 ст. 102 ЦПК України).
Статтею 106 ЦПК України передбачено право учасника справа подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Згідно з ч. 6 ст. 106 ЦПК України експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (ч. 5 ст. 106 ЦПК України).
Згідно з пунктом 4.14 розділу IV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 у вступній частині висновку експерта зазначається, зокрема і попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України та за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.
Отже, законодавець визначає, що обов`язковою вимогою до висновку експерта є вказівка на те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
З огляду на наведене, якщо у висновку експерта відсутні відомості про попередження (обізнаність) його про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку про попередження його про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України, то такий висновок є недопустимим доказом.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 та у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року.
Надані позивачем звіт № 1631/23 від 14 липня 2023 року та висновок експерта № 159 від 02 грудня 2024 року містять суттєві розбіжності як щодо вартості автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди так і щодо вартості автомобіля в пошкодженому стані після дорожньо-транспортної пригоди.
В той же час, у звіті № 1631/23 від 14 липня 2023 року відсутнє попередження оцінювача про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України та за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.
Аналіз звіту № 1631/23 від 14 липня 2023 року свідчить про те, що визначаючи вартість автомобіля порівняльним методом, оцінювач ОСОБА_8 використовував як довідник бюлетень автотоварознавця № 129 від червня 2023 року, долучений оцінювачем до складеного ним звіту.
Однак, в бюлетні автотоварознавця № 129 від червня 2023 року наведено технічні характеристики та вартість автомобіля марки «BMW» модель 318D GT 2.0 143hp (F34), який є відмінним від належного позивачу автомобіля марки «BMW» модель 318D 2.0 (F31) за габаритами та комплектацією, що впливає як на вартість запчастин, так і на вартість транспортних засобів в цілому. 
Відповідно до п. 3.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), порівняльний підхід ґрунтується на аналізі цін продажу (пропозиції) КТЗ, ідентичних або аналогічних оцінюваному на первинному чи вторинному ринках КТЗ, з відповідним коригуванням, що враховує відмінності між об`єктом порівняння та об`єктом оцінки.
Таким чином, звіт № 1631/23 від 14 липня 2023 року складено з порушенням Методики, а відтак він не є належним доказом на підтвердження розміру завданої шкоди.
Однак, доводи апеляційної скарги щодо неналежності звіту № 1631/23 від 14 липня 2023 року не свідчать про відсутність підстав для відшкодування позивачу завданої шкоди, оскільки крім звіту № 1631/23 від 14 липня 2023 року, позивач надав висновок експерта № 159 від 02 грудня 2024 року. 
Заперечуючи щодо поданого позивачем висновку експерта № 159 від 02 грудня 2024 року, відповідач зазначає про відсутність показників одометра та товщиноміра,а також нормативних даних виробника досліджуваного автомобіля та розрахунків вартості зменшення ринкової вартості авто. 
При цьому, зміст висновку № 159 від 02 грудня 2024 року свідчить про те, що показники шестизначного одометра досліджуваного автомобіля на момент огляду не встановлено, тому прийнято, що фактичний пробіг дорівнює нормативному та становить 184 800 км.
Розбіжність середньостатистичного пробігу автомобіля марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у висновку № 159 від 02 грудня 2024 року (184800 км) та у звіті № 1631/23 від 14 липня 2023 року (207200 км) пов`язана з використанням у звіті №1631/23 від 14 липня 2023 року технічних характеристик автомобіля іншої комплектації.
Крім того у висновку № 159 від 02 грудня 2024 року зазначено, що при візуальному огляді та перевірці складових кузова автомобіля експерт використовував товщиномір GL-3.
Визначаючи ринкову вартість автомобіля та вартість відновлювального ремонту, експерт розрахував коефіцієнт фізичного зносу, що становить 0.7, з врахуванням часу експлуатації автомобіля, що свідчить про те, що при розрахунку експерт взяв до уваги розмір зменшення ринкової вартості авто у зв`язку з його експлуатацією. 
Таким чином, при складенні висновку № 159 від 02 грудня 2024 року експертом вказано нормативні показники одометра, відомості про комплектність та укомплектованість транспортного засобу та визначено коефіцієнт фізичного зносу автомобіля.
В той же час незазначення позивачем в описі наданих вихідних даних типу коробки передач автомобіля не свідчить про неправильність висновку експерта, оскільки за наявності ідентифікаційного номера кузова (VIN) експерт міг самостійно визначити тип коробки передач марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікуючи транспортний засіб. 
Зазначені обставини спростовують висновки суду першої інстанції щодо невідповідності висновку № 159 від 02 грудня 2024 року Методиці. 
Дослідивши надані позивачем звіт № 1631/23 від 14 липня 2023 року та висновок №159 від 02 грудня 2024 року, колегія суддів дійшла висновку, що звіт № 1631/23 від 14 липня 2023 року складено з порушенням Методики, а висновок експерта № 159 від 02 грудня 2024 року відповідає вимогам статті 106 ЦПК України, містить попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України та за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України, є повним та послідовним, не містить розбіжностей, узгоджується з матеріалами справи, а відтак об`єктивно визначає вартість автомобіля марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до та після дорожньо-транспортної пригоди.
Оскільки відповідно до висновку № 159 від 02 грудня 2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після пошкодження перевищує його ринкову вартість до моменту пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді, то автомобіль вважається фізично знищеним, що надає позивачу право на відшкодування шкоди у вигляді різниці між вартістю цього автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди (за вирахуванням сплаченого йому страхового відшкодування).
На підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №8096/24/1/001068 від 02 лютого 2024 року автомобіль марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відчужено ОСОБА_9 за 80000 грн., що не перевищує вартість автомобіля у пошкодженому стані відповідно до висновку № 159 від 02 грудня 2024 року.
Таким чином, позивачу завдано шкоду внаслідок знищення належного йому транспортного засобу в розмірі 241 843.49 грн (452471,94 грн (вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди) – 80628,45 грн (вартість автомобіля у пошкодженому стані) – 130 000 грн (сплачене страхове відшкодування) = 241 843.49 грн).
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_3 завданої йому шкоди за рахунок Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».
При цьому, позивач рішення суду в частині визначення розміру шкоду не оскаржував, погодившись з визначеною судом першої інстанції сумою відшкодування шкоди в розмірі 102740.69 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 просив також стягнути 4565 грн понесених витрат за зберігання автомобіля. 
Згідно з рахунком-фактурою від 25 листопада 2022 року, наданим ФОП ОСОБА_10 , вартість послуг із зберігання автомобіля марки «BMW 318D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 4565.00 грн (т. 1 а.с. 71).
Однак, відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року власнику знищеного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля відшкодовуються витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Разом з тим, статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року не передбачено відшкодування витрат на зберігання знищеного автомобіля, відтак такі не входять до переліку збитків, що підлягають стягненню з винуватця дорожньо-транспортної пригоди чи страхової компанії.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на користь ОСОБА_4 витрат за зберігання автомобіля в розмірі 4565 грн 
Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду першої інстанції та часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4 , то на підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які підлягають стягненню, слід змінити та стягнути з Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на користь держави 1027.43 грн судового збору.
Крім того, в суді першої інстанції ОСОБА_1 заявляв клопотання про стягнення на його користь понесених витрат за надання професійної правничої допомогу в розмірі 67000 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу надав договір про надання правової допомоги № 08/09/23-1 від 08 вересня 2023 року, укладений між ОСОБА_7 та адвокатом Галичем П.О., договір про надання правової допомоги № 001 від 08 вересня 2023 року, укладений між ОСОБА_7 та адвокатом Бациком Р.Я., а також квитанція від 12 вересня 2023 року про оплату послуг за надання правової допомоги за договором № 08/09/23-1 від 08 вересня 2023 року на суму 33500 грн та квитанцію від 12 вересня 2023 року про оплату послуг за надання правової допомоги за договором № 001 від 08 вересня 2023 року на суму 33500 грн.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, складність справи, співмірність складності справи та обсягу виконаної адвокатом роботи, беручи до уваги критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів вважає ,що з Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на користь ОСОБА_4 , підлягає стягненню 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки ОСОБА_4 звільнено від сплати судового збору, Комунальному некомерційному підприємству Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 193.04 грн, що пропорційно до відхиленої частини позовних вимог. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» – задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2025 року в частині стягнення з Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на користь ОСОБА_4 витрат за зберігання автомобіля в розмірі 4565 грн – скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні цієї позовної вимоги.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2025 року в частині розподілу судових витрат – змінити. 
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на користь ОСОБА_4 7000 (сім тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на користь держави 1027 (одна тисяча двадцять сім) гривень 43 копійок судового збору.
В решті рішення суду – залишити без змін.
Компенсувати Комунальному некомерційному підприємству Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» 193 (сто дев`яносто три) гривень 05 копійок судового збору за подання апеляційної скарги за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 29 червня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Крайник Н.П. 

Шандра М.М.