КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
Іменем України
Справа №133/3535/25

02.07.2026 м. Козятин
Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі:
головуючої судді Дем`янової Ж.М.,
за участі:
секретаря судового засідання Бірюкової Т.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Козятин у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , заінтересовані особи: Махнівська сільська рада, орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Махнівської сільської ради про усунення перешкод в користуванні власністю.

встановив:
До суду 16.09.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , заінтересовані особи: Махнівська сільська рада, орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Махнівської сільської ради про усунення перешкод в користуванні власністю.

Стислий виклад позицій учасників справи.
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, та усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження належним йому на праві особистої приватної власності житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зняття відповідачів із зареєстрованого місця проживання.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є одноосібним власником зазначеного житлового будинку. Відповідачі зареєстровані у ньому, однак тривалий час фактично не проживають, не є членами сім`ї власника, участі в утриманні житла та оплаті житлово-комунальних послуг не беруть, їхня реєстрація носить формальний характер і створює позивачу перешкоди у повному здійсненні правомочностей власника щодо користування та розпорядження належним йому майном. 
З огляду на викладене позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, та усунути перешкоди у здійсненні ним права власності.
Відповідачі правом на відзив не скористалися.
В судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 20 січня 2026 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.
Цією ж ухвалою суд зобов`язав Махнівську сільську раду надати інформацію щодо осіб, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату розгляду справи, а також зобов`язав орган опіки та піклування - Службу у справах дітей Махнівської сільської ради надати висновок щодо доцільності виселення малолітніх та неповнолітніх відповідачів.
17 лютого 2026 року до суду надійшов висновок Служби у справах дітей Махнівської сільської ради, відповідно до якого виселення малолітніх та неповнолітніх дітей, які є відповідачами у справі, визнано недоцільним.
Того ж дня відповідачка ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні.
09 березня 2026 року представник Махнівської сільської ради подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги не підтримує.
Ухвалою суду від 09 березня 2026 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
31 березня 2026 року представник Махнівської сільської ради повторно подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що Махнівська сільська рада вважає недоцільним виселення неповнолітніх ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та малолітніх ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у зв`язку з можливим порушенням їхніх житлових прав.
06 травня, 08 червня, 10 червня та 01 липня 2026 року від представника позивача - адвоката Пилипчука В.О. - надходили заяви про відкладення розгляду справи.
Суд дійшов висновку про відсутність підстав для подальшого відкладення розгляду справи, відхилив клопотання та ухвалив розглянути справу за відсутності учасників, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Інших заяв, клопотань чи відводів від учасників справи до суду не надходило. Клопотань про витребування доказів, виклик свідків або вчинення інших процесуальних дій учасниками справи не заявлялося.
Відзиву на позовну заяву відповідачі не подали, інших заяв чи клопотань до суду не надсилали. У зв`язку з цим справа розглянута судом за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом обставини.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши подані сторонами докази відповідно до вимог статей 76-81, 89 ЦПК України, суд установив такі обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 18 червня 2019 року, посвідченим приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області Безбахом Ю.А. за реєстровим № 547, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідно до якого за позивачем зареєстровано право власності на зазначений житловий будинок.
При цьому пунктом 4 зазначеного договору дарування передбачено, що на момент його укладення у вказаному житловому будинку були зареєстровані інші особи.
Сторонами не оспорюється, що зареєстрованими на момент дарування житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , були саме відповідачі. 
Згідно з інформацією Махнівської сільської ради та відомостями про зареєстрованих осіб, у зазначеному житловому будинку зареєстровані позивач, його син ОСОБА_10 , а також відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Відповідно до довідки Махнівської сільської ради від 07 травня 2025 року № 360 відповідачі за місцем реєстрації фактично не проживають.
З матеріалів справи вбачається, та в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не є та ніколи не були членами сім`ї позивача, спільного господарства з ним не вели, договорів щодо користування житловим будинком між сторонами не укладалося.
Судом також встановлено, що відповідачі у спірному житловому будинку не проживають, участі в його утриманні не беруть, витрати на оплату житлово-комунальних послуг не несуть, їх особисті речі у будинку відсутні.
Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Махнівської сільської ради від 13 лютого 2026 року № 31 затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності виселення малолітніх та неповнолітніх дітей, які є відповідачами у справі.
Із зазначеного висновку вбачається, що органом опіки та піклування проведено перевірку обставин справи та встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу. За цією адресою зареєстровані відповідачки ОСОБА_5 та ОСОБА_2 разом зі своїми малолітніми та неповнолітніми дітьми.
Під час розгляду питання комісією з питань захисту прав дитини ОСОБА_5 та ОСОБА_2 повідомили, що особисто бути присутніми на засіданні не мають можливості, оскільки одна з них разом із дітьми перебуває у Республіці Польща, а інша проживає у місті Бердичеві. Також вони зазначили, що не мають власного житла та можливості зареєструвати себе і дітей за іншою адресою.
Позивач під час засідання комісії підтвердив намір домогтися зняття відповідачів та їхніх дітей із зареєстрованого місця проживання у належному йому житловому будинку.
За результатами розгляду орган опіки та піклування дійшов висновку про недоцільність виселення (зняття із зареєстрованого місця проживання) малолітніх та неповнолітніх дітей - ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки це, на думку органу опіки та піклування, може призвести до порушення їхніх житлових прав.
Отже, предметом судового розгляду є наявність чи відсутність правових підстав для усунення перешкод у здійсненні позивачем права власності шляхом їх зняття із зареєстрованого місця проживання.

Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Оцінивши доводи учасників справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та надавши їм оцінку відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі статтями 317, 319, 321 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд, а право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Разом із тим право власності не є абсолютним. Частиною сьомою статті 319 ЦК України встановлено, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності інших осіб.
Конституційний принцип непорушності права власності застосовується у взаємозв`язку з гарантіями права на житло, визначеними статтею 47 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду.
Аналогічні гарантії закріплені у статті 9 Житлового кодексу України, згідно з якою ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання, крім випадків, установлених законом.
Пунктом 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265, передбачено, що зняття особи із задекларованого чи зареєстрованого місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Разом із тим вимога про зняття особи із зареєстрованого місця проживання є похідною від вирішення питання щодо її житлових прав, зокрема права користування житлом. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 520/5442/18 (провадження № 14-440цс19), відповідно до якої вимога про зняття особи із зареєстрованого місця проживання не може розглядатися окремо від вирішення спору щодо її житлових прав.
При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 звернула увагу, що при вирішенні спорів щодо користування житлом суд повинен забезпечити справедливий баланс між правом власника на мирне володіння своїм майном та правом іншої особи на житло, оцінивши пропорційність втручання у кожному конкретному випадку.
Аналогічний підхід застосовується і Європейським судом з прав людини. 
Так, у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» Суд зазначив, що втрата житла є найбільш серйозною формою втручання у право на повагу до житла, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Отже, сам по собі факт належності житлового будинку позивачу на праві приватної власності не є безумовною підставою для усунення інших осіб із зареєстрованого місця проживання.
Судом установлено, що право власності на спірний житловий будинок позивач набув на підставі договору дарування від 18 червня 2019 року. 
Водночас пунктом 4 зазначеного договору прямо передбачено, що на момент його укладення у будинку вже були зареєстровані відповідачі. Зазначена обставина позивачем не заперечувалася.
Не дивлячись на тимчасове не проживання відповідачів у спірному будинку, останні не втратили бажання користуватися ним у подальшому, і дії відповідачів не свідчать про втрату з їх боку інтересу до спірного житла.
Надані позивачем акти не дають суду підстав для висновку про протилежне.
Набувши у власність відповідний будинок (який є не єдиною нерухомою власністю позивача), позивач достеменно знав про реєстрацію відповідачів, але не виявив розумну дбайливість про інтереси відповідачів та не з`ясував, чи відмовляються останні від свого права користування спірним житлом.
Таким чином, набуваючи право власності на спірний житловий будинок, позивач був обізнаний про наявність у ньому зареєстрованих осіб, у тому числі малолітніх та неповнолітніх дітей, та прийняв у власність майно саме з таким правовим статусом.
Будь-яких доказів того, що реєстрація відповідачів була здійснена незаконно або без згоди попереднього власника будинку, матеріали справи не містять.
Судом також встановлено, що відповідачі фактично не проживають у спірному житловому будинку, однак сама по собі ця обставина не є достатньою підставою для задоволення позову, оскільки визначальне значення у даному спорі має необхідність забезпечення житлових прав малолітніх та неповнолітніх дітей.
Відповідно до частини восьмої статті 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню їхніх інтересів.
Верховний Суд у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 711/4431/17 зазначив, що при вирішенні спорів, які стосуються дітей, суд зобов`язаний виходити із принципу забезпечення їхніх найкращих інтересів, навіть якщо це певною мірою обмежує реалізацію майнових прав інших осіб.
Як установлено судом, усі малолітні та неповнолітні відповідачі іншого зареєстрованого місця проживання не мають. Їх матері повідомили орган опіки та піклування про відсутність іншого житла та неможливість зареєструвати себе і дітей за іншою адресою.
Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання малолітньої дитини є місце проживання її батьків або одного з них. 
Отже, зняття дітей із зареєстрованого місця проживання без одночасного вирішення питання щодо місця їх та реєстрації їх матерів фактично призведе до відсутності у дітей зареєстрованого місця проживання, що суперечитиме їхнім найкращим інтересам та порушуватиме гарантії, передбачені цивільним, сімейним і житловим законодавством.
Саме з цих підстав орган опіки та піклування, висновок якого затверджений рішенням виконавчого комітету Махнівської сільської ради від 13 лютого 2026 року № 31, дійшов висновку про недоцільність зняття із зареєстрованого місця проживання малолітніх та неповнолітніх дітей.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 19 Сімейного кодексу України висновок органу опіки та піклування не є обов`язковим для суду, однак підлягає оцінці разом з іншими доказами. Оцінивши зазначений висновок у сукупності з іншими матеріалами справи, суд не знаходить підстав для відступу від нього, оскільки його висновки відповідають установленим обставинам справи та вимогам законодавства.
Оцінюючи всі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що хоча позивач як власник будинку має право на захист свого права власності, однак у даному випадку задоволення позову призведе до непропорційного втручання у житлові права малолітніх та неповнолітніх дітей, які були зареєстровані у спірному будинку ще до набуття позивачем права власності, не мають іншого зареєстрованого місця проживання, а їх матері також позбавлені можливості зареєструвати себе та дітей за іншою адресою.
За таких обставин суд дійшов висновку, що справедливий баланс між правом позивача на мирне володіння своїм майном та необхідністю забезпечення житлових прав дітей у цій справі досягається саме шляхом відмови у задоволенні позову.
Керуючись статтями 3, 8, 41, 47 Конституції України, статтями 15, 16, 29, 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, статтями 9, 109 Житлового кодексу України, статтями 7, 19 Сімейного кодексу України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
ухвалив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Махнівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зняття осіб із зареєстрованого місця проживання - відмовити.
Судові витрати, понесені позивачем, залишити за ним.
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Реквізити учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідачі: 
1. ОСОБА_2 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП та засоби зв`язку позивачу не відомі, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка діє в інтересах своїх неповнолітніх дітей:
ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 , народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
2. ОСОБА_5 , народження ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП та засоби зв`язку позивачу не відомі, яка діє в інтересах своїх неповнолітніх дітей:
- ОСОБА_6 , народження ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
- ОСОБА_7 , народження ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .
- ОСОБА_8 , народження ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 . 
- ОСОБА_9 , народження ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересовані особи
1. Махнівська сільська рада Хмільницького р-ну, Вінницької обл., код ЄДРПОУ 04328298, адреса: 22133, с. Махнівка, вул. Нікольського, 15, Хмільницького р-ну, Вінницької обл.., тел.. 3-21-88, 3-20-68, ел. пошта: mahnivka.sr@ukr.net.
2. Орган опіки і піклування Служба у справах дітей Махнівської сільської ради, код ЄДРПОУ 43966919, адреса: 22133, Україна, Хмільницький р-н, Вінницька обл., с. Махнівка, вулиця Нікольського, 15., тел.. 097-758-40-69.

Повний текст рішення виготовлено 06.07.2026.

Суддя Жанна ДЕМ`ЯНОВА