Справа №504/936/25
Провадження №2/504/1055/26

Доброславський районний суд Одеської області

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19.05.2026	с-ще Доброслав	

Доброславський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенка В.К.,
секретаря – Ориник М.В., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, смт. Доброслав, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, 2, поверх 4, код ЄДРПОУ: 35625014) до ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -
ВСТАНОВИВ:
Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 59800,40 грн. з яких:
Заборгованість за кредитним договором № 7190261 розмірі 19881,00 грн., з яких 5000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 8320,20 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами; 1150,00 грн. комісія за надання кредиту, 5410,80 грн. пеня;
Заборгованість за кредитним договором № 5792574 розмірі 25919,40 грн., з яких 5000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 14744,40 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами; 575,00 грн. комісія за надання кредиту, 5600,00 грн. пеня;
Заборгованість за кредитним договором № 23599-04/2024 в розмірі 14000,00 грн, з яких 4000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 10000,00 грн. заборгованість за відсотками за користування коштами.
В обґрунтування позову зазначено, що 24.04.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 7190261.
28.08.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір Факторингу № 28082024/2, відповідно до умов якого до ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача. 
Так, згідно до реєстру боржників № 1 від 28.08.2024 до Договору факторингу № 28082024/2, позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 у сумі 19881,00 грн., з яких 5000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 8320,20 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами; 1150,00 грн. комісія за надання кредиту, 5410,80 грн. пеня.
12.04.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5792574.
28.08.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір Факторингу № 28082024/2, відповідно до умов якого до ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача. 
Так, згідно до реєстру боржників № 2 від 28.08.2024 до Договору факторингу № 28082024/2, позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 у сумі 25919,40 грн., з яких 5000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 14744,40 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами; 575,00 грн. комісія за надання кредиту, 5600,00 грн. пеня.
18.04.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 23599-04/2024.
29.07.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір Факторингу № 29072024, відповідно до умов якого до ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача. 
Так, згідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 29072024, позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 у сумі 14000,00 грн, з яких 4000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 10000,00 грн. заборгованість за відсотками за користування коштами.
Оскільки, станом на день пред`явлення даного позову до суду відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань згідно вищевказаних кредитних договорів позивач просить вимоги позову задовольнити повністю.
В судове засіданні відповідач не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце його проведення шляхом надсилання повістки через підсистему електронний суд та на електронну адресу.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у поданому позові просить у разі неявки відповідача постановити по справі заочне рішення та за відсутності позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено, що 24.04.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 7190261.
За умовами договору відповідач отримав кредит в сумі 5000,00 грн.
Видача коштів позичальнику підтверджена платіжним дорученням 129207729 від 24.04.2024 року.
Строк кредитування 345 днів з 24.04.2024 року по 04.04.2025 року.
Процентна ставка становить 1,19% за кожен день користування кредитними коштами.
Реальна річна відсоткова ставка 12720,15%.
Загальна вартість кредиту 25449,00 грн.
Відсотки за користування кредитними коштами за весь строк кредитування 19299,00 грн.
Комісія за надання кредиту становить 1150,00 грн. або 23,005 від суми кредиту.
Неустойка (штраф) становить 700 гривень за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більше ніж 6 днів. 
Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора.
28.08.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір Факторингу № 28082024/2, відповідно до умов якого до ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача. 
Так, згідно до реєстру боржників № 1 від 28.08.2024 до Договору факторингу № 28082024/2, позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 у сумі 19881,00 грн., з яких 5000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 8320,20 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами; 1150,00 грн. комісія за надання кредиту, 5410,80 грн. пеня.

Судом встановлено, що 12.04.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5792574.
За умовами договору відповідач отримав кредит в сумі 5000,00 грн.
Видача коштів позичальнику підтверджена платіжним дорученням 128115580 від 12.04.2024 року.
Строк кредитування 345 днів з 12.04.2024 року по 23.03.2025 року.
Процентна ставка становить 1,91% за кожен день користування кредитними коштами.
Реальна річна відсоткова ставка 96700,04%.
Загальна вартість кредиту 37909,00 грн.
Відсотки за користування кредитними коштами за весь строк кредитування 32334,00 грн.
Комісія за надання кредиту становить 575,00 грн. або 11,5% від суми кредиту.
Неустойка (штраф) становить 700 гривень за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більше ніж 6 днів. 
Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора.
28.08.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір Факторингу № 28082024/2, відповідно до умов якого до ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача. 
Так, згідно до реєстру боржників № 2 від 28.08.2024 до Договору факторингу № 28082024/2, позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 у сумі 25919,40 грн., з яких 5000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 14744,40 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами; 575,00 грн. комісія за надання кредиту, 5600,00 грн. пеня

18.04.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір фінансового кредиту для власних потреб (споживчий кредит)№ 23599-04/2024.
За умовами договору відповідач отримав 4000 грн. кредиту.
Строк кредиту 100 днів, з 18.04.2024 року до 26.07.2024 року.
Базова процентна ставка становить 2,5% за кожен день користування кредитними коштами.
Реальна річна відсоткова ставка становить 136333,96%.
Загальна вартість кредиту становить 14000,00 грн.
Відсотки за користування позикою за весь строк договору становлять 10000,00 грн.
Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора.
29.07.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір Факторингу № 29072024, відповідно до умов якого до ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача. 
Так, згідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 29072024, позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 у сумі 14000,00 грн, з яких 4000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 10000,00 грн. заборгованість за відсотками за користування коштами.
Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований.
Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти.
Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог ЦК України.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Оскільки своїх зобов`язань за кредитними договорами ОСОБА_1 добровільно не виконує належним чином, але як боржник вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, то у позивача виникло право вимагати від боржника повернення несплачених кредитних коштів.
У відповідності до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 умови взятих на себе кредитних зобов`язань не виконала, що виявилося у неповернення кредитних коштів та стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Суд погоджується з тим, що з відповідача слід стягнути тіло кредитів, оскільки це передбачено договорами, а саме стягненню підлягають суми 5000,00 грн.+5000,00 грн.+4000,00 грн., а всього 14000 грн.
Водночас суд не в повній мірі погоджується з відсотками, які нараховані позивачем за користування як кредитними коштами.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка - це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.
Як вбачається із матеріалів справи, договори про надання споживчих кредитів укладені у квітні 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому ці договори повинні були укладатися з врахуванням норм пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» та розмір денної процентної ставки повинен відповідати відповідним положенням закону, тобто в період коли максимальна процентна ставка відповідно до вимог закону становила 2,5% та 1,5%.
Отже, суд зазначає, що в період дії кредитного договору № 7190261 від 24.04.2024 року по 04.04.2025 року ставка 1,19% за кожен день користування цим кредитом відповідає вимогам наведеного закону.
Тому за цим кредитним договором відсотки в сумі 8320,20 грн. нараховані у відповідності до закону та умов договору.
В період дії кредитного договору № 5792574 від 12.04.2024 року по 23.03.2025 року (включно) ставка 1,91% за кожен день користування кредитом не в повній мірі відповідає вимогам наведеного закону.
Так, з 12.04.2024 року по 22.04.2025 року закон допускав ставку не більше 2,50% за кожен день користування кредитом.
Тому в цей період ставка 1,91% відповідала вимогам закону.
З 23.04.2025 року та по 23.03.2025 року ставка 1,91% не відповідала вимогам закону, оскільки закон допускав в цей період часу максимальну ставку 1,5% за кожен день користування кредитними коштами.
Тому суд розраховує заборгованість за відсотками за кредитним договором № 5792574 від 12.04.2024 року наступним чином:
За період з 12.04.2024 року по 22.04.2024 року всього 11 днів х 1,91% (21,01%) х 5000,00 грн.=1050,50 грн.
За період з 23.04.2024 року по 23.03.2025 року всього 334 дні х 1,5% (501%) х 5000,00 грн. = 25050,00 грн.
Всього за кредитним договором № 5792574 від 12.04.2024 року за весь період кредитування відсотки складають 26100,50 грн.
Позивач просить стягнути з відповідача 14744,40 грн., що є меншою сумою за відповідним розрахунком суду.
Тому, за принципом диспозитивності, з відповідача на користь позивача за цим кредитним договором слід стягнути 14744,40 грн.
В період дії кредитного договору № 23599-04/2024 від 18.04.2024 року, а саме з 18.04.2024 року по 26.07.2024 року відсотки в розмірі 2,5 % за кожен день користування кредитом не в повній мірі відповідають вимогам вищевказаного закону.
Так, у період з 18.04.2024 року до 22.04.2024 року закон допускав відсоткову ставку не більше 2,5% за кожен день користування кредитом.
Тому в цей період ставка за кредитом відповідає закону.
З 23.04.2024 року та по 26.07.2024 року ставка 2,50% не відповідала вимогам закону, оскільки закон допускав в цей період часу максимальну ставку 1,5% за кожен день користування кредитними коштами.
Тому суд розраховує заборгованість за відсотками за кредитним договором № 23599-04/2024 від 18.04.2024 року наступним чином:
За період з 18.04.2024 року по 22.04.2024 року всього 5 днів х 2,50% (12,5%) х 4000,00 грн.=500,00 грн.
За період з 23.04.2024 року по 26.07.2024 року всього 95 днів х 1,5% (142,5%) х 4000,00 грн. = 5700,00 грн.
Всього за кредитним договором № 23599-04/2024 від 18.04.2024 року за весь період кредитування відсотки складають 6200,00 грн.
Тому нараховані позивачем відсотки в сумі 10000,00 грн. за цим договором без урахування вказаних вимог закону, і підлягають стягненню лише частково в обрахованій судом сумі. 
Всього відсотки за користування кредитними коштами за вищевказаними кредитними договорами з відповідача на користь позивача слід стягнути в сумі 8320,20 грн.+14744,40 грн.+ 6200,00 грн.=29264,60 грн.
В решті вимог позову в частині відсотків слід відмовити.
Щодо неустойки (штрафу) за договорами № 7190261 , № 5792574, суд зазначає наступне:
З 24 лютого 2022 року законодавець запровадив мораторій у кредитних та позикових відносинах. Пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачає, що в разі прострочення виконання грошового зобов`язання за договором кредиту або позики позичальник звільняється від відповідальності за ст. 625 ЦК України, а також від сплати неустойки, штрафу чи пені за час дії воєнного стану та 30 днів після його припинення.
Отже неустойка (штраф) нарахована за вказаними кредитними договорами безпідставно.
Щодо комісій за видачу кредитів за договорами № 7190261 , № 5792574:
Відносини, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян регулюються, зокрема, Законом України «Про захист прав споживачів».
Положення Закону України «Про захист прав споживачів» від 19.05.1991 року з наступними змінами, у взаємозв`язку із положеннями ст. 42 ч.4 Конституції України, треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником /споживачем/ за договором про надання споживчого кредиту, що виникають, як під час укладення, так і виконання такого договору (рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року у справі №15-рп/2011).
Відповідно до п. п. 3.1, 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10.05.2007 року № 168 (далі-Правила), у кредитному договорі або додатку до нього банки повинні надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутних послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначивши, зокрема, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення. Банки також зобов`язанні в кредитному договорі зазначити вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу, обґрунтувати вартість супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб`єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо).
Разом з тим, відповідно до п.3.6 Правил, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банка за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо) або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє споживач з метою встановлення, зміни чи припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Держава має сприяти забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри у суспільстві.
Споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму. Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть внаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визнання особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору (рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року у справі №15-рп/2011).
Споживач може і не знати, що при оформленні кредитного договору він оформив з банком непотрібну йому послугу.
Тому держава повинна забезпечувати захист громадян, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах.
За таких обставин, п. 1.5.1 кредитних договорів, в частині сплати позичальником комісії за надання кредиту у розмірі 1150,00 грн. та 575,00 грн. відповідно, в силу ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемним.
Зважаючи на викладене, суд відмовляє у позові, в частині стягнення заборгованості по комісії у розмірі 1150,00 грн. та 575,00 грн.
Отже вимоги позову слід задовольнити частково.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач сплатив 3028,00 грн. судового збору.
Загальна ціна позову становила 59800,00 грн., задоволена частина позову складає 43264,60 грн., або 72,34 %.
Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2190,45 грн. (3028,00 грн.*72,34%).
Решта судового збору відноситься на рахунок позивача.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4,6,10,12,141,228,229,247,263,265,273,274279 ЦПК України, ст. ст. 549-551,625,651,1049-1050,1052,1054 ЦК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, 2, поверх 4, код ЄДРПОУ: 35625014) до ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , про стягнення заборгованості за кредитними договорами, – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у сумі в сумі 43264,60 грн. з яких 14000,00 грн. заборгованість за тілом кредитів, а 29264,60 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.
В решті позову, - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в сумі 2190,45 грн.
Решту судового збору віднести на рахунок позивача.
Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з моменту його отримання в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя 	В. К. Барвенко