Справа № 682/1346/25
Провадження № 1-кп/682/25/2026 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року 
Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючої судді        ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань    ОСОБА_2 ,
прокурора         ОСОБА_3 ,
обвинуваченого        ОСОБА_4 ,
захисників         ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
потерпілого         ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12025244160000044 від 17.03.2025 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славута Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не має на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, 
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 16 березня 2025 року, близько 22:00 години, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знаходячись поблизу приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване по вул. Ярослава Мудрого, 7 м. Славута, Шепетівського району, Хмельницької області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту з ОСОБА_7 , умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 , один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи зліва, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому ділянки кута нижньої щелепи зліва, яке згідно висновку судово-медичної експертизи за кваліфікуючим критерієм тривалого розладу здоров`я відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. 
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечними для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України
Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, щиро розкаявся. Повідомив, що 16 березня 2025 року він разом із дівчиною ОСОБА_8 та другом ОСОБА_9 прийшли відпочити до кафе «Джан». Надалі ОСОБА_8 з подругою пішли в зал танцювати, однак незабаром повернулись. ОСОБА_8 розповіла, що до неї почав чіплятись який чоловік старшого віку. Щоб дівчина не хвилювалась, він та його друг вирішили піти на танцпол разом із дівчатами. До нього підійшов потерпілий та сказав, що той чоловік з його компанії, просив заспокоїтись. Він побачив того чоловіка, який чіплявся до його дівчини, підійшов до нього та сказав, щоб той такого більше не робив. Вони порозумілися, потиснули один одному руки та розійшлись. Після цього він з ОСОБА_9 вийшли на вулицю, розмовляли на свої теми. Дівчата також були на вулиці, але стояли і розмовляли окремо. Надалі ОСОБА_9 побачив знайомого та відійшов, а він (обвинувачений), залишився сам. В цей час до нього підбіг потерпілий та почав зухвало висловлюватись до нього нецензурною лайкою, розмахував руками та голосно кричав. Він бачив, що потерпілий агресивно налаштований, і почав розмахувати руками перед його обличчям. Він хотів його заспокоїти, тому зробив кілька кроків назад. Однак потерпілий продовжував говорити на підвищених тонах, застосовуючи нецензурну лексику. Саме тому він не стримався та наніс потерпілому удар правою рукою в обличчя. Чому потерпілий розпочав з ним розмову – не знає, припускає, що потерпілий хотів захистити свого кума, який чіплявся до його дівчини. Потім той старший чоловік підійшов до його друга ОСОБА_9 і теж щось шарпав його. Зрозумівши, що вони їх просто провокують, він попросив ОСОБА_9 забрати речі з кафе, а сам пішов в машину. Після цього вони поїхали із закладу, а компанія потерпілого на той момент ще залишалась там. Наступного дня йому повідомили, що його розшукує поліція, бо потерпілий написав на нього заяву. Його брат знав потерпілого, тому подзвонив йому, однак той не відповідав. Через декілька днів потерпілий відповів на телефонний дзвінок брата та повідомив, що знаходиться в м. Хмельницькому та не може з ними зустрітись. Вони неодноразово намагалися зустрітися з потерпілим, з метою врегулювати цю ситуацію, однак потерпілий не йшов на контакт. Щодо цивільного позову, обвинувачений визнав, що заподіяв потерпілому матеріальну шкоду, яку відшкодував в повному обсязі. Заподіяну ним моральну шкоду потерпілому він оцінює у 20000 грн., які він також вже сплатив потерпілому. В іншій частині обвинувачений цивільний позов не визнає, оскільки заявлена сума моральної шкоди є явно завищеною. 
Потерпілий ОСОБА_7 під час розгляду справи повідомив, що 16.03.2025 він був на дні народженні знайомого в кафе «Джан». Надалі на танцполі у його знайомого і якоїсь дівчини виник конфлікт. Він був знайомий з братом обвинуваченого, тому сказав своєму товаришу, щоб він йшов до гостей, а ситуацію, яка могла перерости у бійку, він вирішить сам. Вони разом з обвинуваченим вийшли на вулицю, щоб поговорити. Під час розмови він курив сигарету. Коли він нагнувся, щоб викинути недопалок в урну, як зненацька обвинувачений наніс йому удар в ліву сторону щелепи, яким чином та якою рукою – не бачив. Він відчував незначний дискомфорт, однак вважав, що це пов`язано із травмою зуба. Вже вдома йому стало гірше, відчував важкість при диханні та біль, який посилювався, тому викликав поліцію та швидку, яка доставила його до травматологічного відділення лікарні. Зранку після огляду його направили в м. Хмельницький для лікування. 
Крім того, зазначив, що між ним та обвинуваченим неприязних відносин не було, на підвищених тонах розмовляли через шум, тому, оскільки розмова була адекватна, без ненормативної лексики, він не очікував удару від обвинуваченого. 
Щодо цивільного позову та, зокрема, стягнення із обвинуваченого на його користь моральної шкоди в 400000 грн. потерпілий повідомив, що через отриману травму він мав тривале лікування, хірургічне втручання, постійні перев`язки, ходив із пов`язками на обличчі, що створювало певний дискомфорт. Окрім того, на протязі 7 місяців йому довелося повністю змінити свій спосіб життя, що проявилося у зміні харчування, зміни графіку роботи у зв"язку з перев"язками ран. Окрім того, довелося видалити зуб, що вплинуло на загально психоемоційний стан, що призвело до втрати сну та апетиту. Просив суд задовольнити цивільний позов в повному обсязі та стягнути з обвинуваченого на його користь заподіяну моральну шкоду в сумі 400 000 грн.
Свідок ОСОБА_10 повідомив, що 16 березня 2025 року близько 6-7 години вечора вони зібрались в кафе «Джан» з компанією друзів: з ОСОБА_11 та його дівчиною ОСОБА_8 . Десь через годину в заклад приїхали інші їх знайомі. Коли увімкнули музику, дівчата, ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , пішли танцювати, однак були там недовго, бо до ОСОБА_8 почав чіплятись невідомий старший чоловік. Тому хлопці сказали, що підуть разом із ним, щоб до них ніхто не приставав. Вони танцювали, тоді він побачив, що на танцполі до ОСОБА_13 підійшов потерпілий та почав щось йому говорити, що саме – не чув, бо лунала гучна музика. Вони говорили не довго. Далі ОСОБА_13 підійшов до того старшого чоловіка, вони поговорили, потиснули один одному руки. Вони з ОСОБА_13 вийшли на вулицю покурити. ОСОБА_12 та ОСОБА_8 також вийшли на вулицю. Вони спілкувались на свої теми. Через декілька хвилин він відійшов від ОСОБА_14 до іншого знайомого. В цей час до ОСОБА_14 підбіг потерпілий, та розмахуючи руками щось говорив йому на підвищених тонах. Через кілька секунд він вже побачив, як ОСОБА_13 та потерпілий шарпають один одного за руки, тому він їх розборонив. Оскільки, люди з тієї компанії провокували їх на конфлікт вони вирішили їхати додому. ОСОБА_13 пішов в машину, а він повернувся в кафе, щоб забрати їхні речі. Після цього вони сіли в машину та поїхали звідти. Моменту удару, який ОСОБА_13 наніс потерпілому, він не бачив. Того вечора по потерпілому було помітно, що він має ознаки сильного алкогольного сп`яніння: в нього буди скляні очі, почервоніле обличчя, було чутно запах алкоголю. 
Свідок ОСОБА_15 повідомила, що 16 березня 2025 року у вечірній час вони з друзями, зокрема, ОСОБА_11 та ОСОБА_16 приїхали в кафе «Джан», щоб відпочити. Коли увімкнули музику, вони з подругою пішли танцювали. В цей час на танцполі до неї ззаду підійшов невідомий їй старший чоловік та почав руками притискати її до себе. Після цього вони з подругою одразу відійшли та повернулись за свій стіл, де вона розповіла хлопцям про ситуацію на танцполі. Щоб вона не хвилювалась, хлопці вирішили піти танцювати разом з ними та були поряд. Тоді ж на танцполі між ОСОБА_13 та тим старшим чоловіком відбулась розмова: вони спокійно поговорили та потиснули один одному руки. В подальшому вона разом із подругою вийшли на вулицю, ОСОБА_13 з ОСОБА_9 теж вийшли на вулицю окремо від них. Потім до ОСОБА_13 підійшов потерпілий, в ході розмови останній почав провокативно себе поводити та скорочувати дистанцію між ним та ОСОБА_13 , ОСОБА_13 в свою чергу відходив назад, однак потерпілий продовжував розмахувати руками, наступати та висловлюватись до ОСОБА_13 нецензурною лайкою. Далі вона побачила, як ОСОБА_13 наніс один удар потерпілому в обличчя. Після цієї ситуації вони з компанією поїхали із закладу, в той час як потерпілий із своє компанією залишились у кафе. 
Окрім того, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, зокрема:
витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження № 12025244160000044 від 17.03.2026 за заявою ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України за фактом того, що 16.03.2026 близько 22:00 год. невстановлена особа, перебуваючи неподалік кафе «Джан», яке розташоване по вул. Я. Мудрого в місті Славута (Славутська територіальна громада) Шепетівського району Хмельницької області під час суперечки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, нанесла умисні тілесні ушкодження ОСОБА_7 , які за своїми зовнішніми ознаками можуть відноситись до легких тілесних ушкоджень (а.с. 164);
витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 16.04.2025 у кримінальному провадженні № 12025244160000044 від 17.03.2025 за ч. 1 ст. 122 КК України, згідно із яким, що 16.03.2026 близько 22:00 год. невстановлена особа, перебуваючи неподалік кафе «Джан», яке розташоване по вул. Я. Мудрого в місті Славута (Славутська територіальна громада) Шепетівського району Хмельницької області під час суперечки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, нанесла умисні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому ділянки кута зліва ОСОБА_7 , які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості (загоєння перелому нижньої щелепи триває більше трьох тижнів) (а.с. 165);
рапортом від 17.03.2025 про прийняття заяви від ОСОБА_7 , згідно фабули якого, 16.03.2025 близько 22.00 годин у м. Славута по вул. Я. Мудрого поблизу кафе «Джан», маловідома особа під час конфлікту на ґрунті неприязних відносин спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя для ОСОБА_7 , місцевого жителя (а.с. 170);
протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від гр. ОСОБА_7 від 17.03.2025, згідно із яким, 16.03.2025 близько 22.00 год. поряд кафе-бару «Джан» по вул. Я. Мудрого маловідомий чоловік наніс два удари кулаком по нижній щелепі заявнику, чим спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи, забій м`яких частин підборіддя (а.с. 170);
випискою із медичної картки стаціонарного хворого № ІХ-250317/6255, згідно із якою, ОСОБА_7 з 17.03.2025 по 28.03.2025 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні Отоларингологї та щелепно-лицевої хірургії КНП «ХОЛ» ХОР, клінічний діагноз: перелом кута нижньої щелепи, травматичний перелом кута нижньої щелепи зліва (а.с. 172);
відповіддю КП «Славутська міська лікарня ім. Ф.М. Михайлова» від 17.03.2025 № 918, згідно із якою, ОСОБА_7 , 17.03.2025 о 03 год. 20 хв. звертався за медичною допомогою в травмпункт ВНМД із діагнозом: закритий перелом нижньої щелепи, забій м`яких частин підборіддя (а.с. 173);
висновком експерта № 43 від 04.04.2026 за результатами судово-медичної експертизи, яким встановлено наступне: на час проведення судово-медичної експертизи в гр. ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому ділянки кута нижньої щелепи зліва. Вказане тілесне ушкодження має ознаки локального ударного механізму дії тупої твердої обмеженої травмуючої контактуючої поверхні з прикладанням в ділянку нижньої щелепи зліва. Вказаний перелом нижньої щелепи в ОСОБА_7 виник до проведення рентгенографії черепа 17.03.2025, що може відповідати часу події вказаної в постанові та обстежуваним. Відповідно до вимог п. 2.2, Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» закритий перелом нижньої щелепи в ОСОБА_7 за кваліфікуючим критерієм тривалого розладу здоров`я відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості (загоєння перелому нижньої щелеп триває більше трьох тижнів). Властивості та локалізація закритого перелому кута нижньої щелепи в ОСОБА_7 не відповідає механізму виникнення в результаті падіння з висоти власного зросту, дане тілесне ушкодження могло виникнути від дії кулаків рук, ніг, тощо (а.с. 174-175).
Таким чином, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена у судовому засіданні та його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечними для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання з урахуванням позицій учасників справи, зокрема, думки прокурора, який просив призначити ОСОБА_4 покарання із застосування ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн, та думки захисників обвинуваченого та самого обвинуваченого ОСОБА_4 , який також просив суд призначити покарання у вигляді штрафу, судом береться до уваги наступне.
Так, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливо.
Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Тобто кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, а саме таким, що відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, так і конкретним обставинам його скоєння, а також особливостям обвинуваченого.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з класифікації злочинів, що передбачена нормами ст.12 КК України, а також особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо).
З огляду на викладене справедливість розглядається як рівновага між злочином і наслідками для особи, що вчинила це діяння, тобто між поганим вчинком та покаранням.
Так, частиною 1 ст. 69 КК України визначено, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Касаційного кримінального суду Верховного суду від 17.09.2019 у справі № 744/884/17 (провадження № 51-8413км18), застосування ст. 69 КК України можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони (1) можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК, і (2) істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Обставини чи сукупність обставин, які відповідно до ст. 69 КК надають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають бути такого ж характеру і сили, які зумовили створення привілейованих складів злочинів.
Отже, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким.
ОСОБА_4 є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обвинувачений в судовому засіданні повністю усвідомив протиправність свого вчинку. Він зробив належні висновки щодо неприпустимості повторення такої ситуації в майбутньому і зараз відчуває щирий сором за свої дії, що є найкращим показником його готовності до виправлення без ізоляції від суспільства. ОСОБА_4 щиро вибачився перед потерпілим та відшкодував потерпілому матеріальну шкоду в повному обсязі. В рахунок моральної шкоди ОСОБА_4 відшкодовано 20 000 грн.
Крім того, обвинуваченим добровільно сплачено 30 000 грн благодійної допомоги на рахунок Збройних Сил України. 
Також судом враховується, що обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.
Крім того, судом береться до уваги віктимна поведінка потерпілого, дії якого були провокаційними, суперечили загальноприйнятим нормам моралі та фактично стали детонатором ситуації. Обвинувачений діяв у стані емоційного напруження, викликаного поведінкою самого потерпілого, що суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого.
Враховуючи вищевказані обставини суд дійшов висновку, із застосуванням ст.69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст. 122 КК України за це кримінальне правопорушення та призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу.
Разом із тим, визначаючи розмір штрафу суд дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винної особи вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 
На переконання суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, в сумі 400 000 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, потерпілий ОСОБА_7 подав до суду цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому просив стягнути із ОСОБА_4 на його користь 53560,01 грн на відшкодування майнової шкоди та 400000 грн на відшкодування моральної шкоди.
В подальшому, згідно заяви від 18.03.2026, ОСОБА_7 залишив без розгляду цивільний позов в частині стягнення із обвинуваченого 53560,01 грн. у зв`язку із відшкодуванням ОСОБА_4 матеріальної шкоди. 
Отже, суд розглядаючи цивільний позов в межах заявлених позовних вимог, а саме: стягнення моральної шкоди в сумі 400 000 грн. приходить до наступного висновку:
Відповідно до вимог ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди.
Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отож, за змістом п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. 
Внаслідок порушення цивільних прав особи, згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовується коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1167 ЦК України необхідно довести такі факти: а) протиправність діяння її заподіювача; б) наявність шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.
Розмір моральної шкоди не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань.
Проте чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Так, потерпілий ОСОБА_7 внаслідок неправомірних дій обвинуваченого зазнав травми, яка спричинила подальші наслідки у вигляду хірургічного втручання, тривалого лікування, а також негативних емоцій, змістом яких є занепокоєння та стрес внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь, глибину та тривалість моральних страждань, понесених потерпілим, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. А саме, беручи до уваги часткову компенсацію обвинуваченим потерпілому моральної шкоди в розмірі 20 000 грн, з обвинуваченого слід стягнути на користь потерпілого 50 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди. Відшкодування моральної шкоди в даному розмірі, на думку суду, буде співмірним із спричиненою потерпілому моральною шкодою, відповідатиме принципам розумності і справедливості.
За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення цивільного позову.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Підстави для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу – відсутні.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 50 000 грн (п`ятдесят тисяч гривень) моральної шкоди.
В задоволені решти цивільного позову – відмовити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироком законної сили – не обирати.
Речовий доказ: DVD-R диск із відеозаписом з місця події – залишити в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подано апеляційну протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя               ОСОБА_1