Провадження № 2-а/742/18/26 
Єдиний унікальний № 742/662/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року м. Прилуки 
Прилуцький міськрайонний суду Чернігівської області в складі головуючого судді Коваленко А.В., за участі секретаря судового засідання Риндя Л.А., розглянувши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 , представник заявника – адвокат Зарічна Вікторія Сергіївна до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,- 
В С Т А Н О В И В:
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить скасувати
постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП №25 від 12.01.2026 винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Свої вимоги аргументує тим, що 09 січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про зняття статусу «порушник військового обліку», та дає згоду на розгляд справи за його відстуності.
Проте, ІНФОРМАЦІЯ_2 склав постанову №25 на 
ОСОБА_1 по справі адміністративне правовопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладає на громадянина
 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 штраф у сумі 17000,00 грн (сімнадцять
тисяч гривень 00 коп.) за «не проходження (відмова від проходження ) військоволікарської комісії (п.2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечння прав про військовослужбовців та поліцеських на соціальний захист»)».
Дану постанову було отримано у відділені Укрпошти 21 січня 2026 року.
Ознайомившись позивач вважає таку постанову не законною та
необгрунтованою.
Як видно з інформації у військово-обліковому документі з Резерв+, позивач має
відстрочку від мобілізації та є заброньованою особою. Таким чином був наявний
військово-обліковий документ з Резерв + з інформацією, що позивач був
заброньованою особою, обмежено придатним не був та не підлягав взагалі ВЛК на
підставі п.63 Порядку № 560.
Тому вважає, що стверджувати про те, що позивач відмовився від ВЛК,
нелогічно, адже він як особа, яка має діючу відстрочку від мобілізації і є
заброньованою від ВЛК взагалі звільнений і направленню на нього не підлягає.
Водночас, хочу наголошує на тому, що під час перевірки працівниками
 ІНФОРМАЦІЯ_2 з Єдиного державного реєстру призовників, віськовозобв`язаних та резервістів була допущена помилка, а саме у перевірці особи ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 . Тому, вважає, що інформація не вважається достовірною.
30.03.2026 року представник  ІНФОРМАЦІЯ_1 , подав відзив на позовну заяву, в якому просити відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі. 
Підґрунтям для притягнення позивача до адміністративної відповідальності
стали вимоги чинного законодавства та момент, з якого було виявлено порушення
ним військового обліку. Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Закону України від 21.03.2024 № 3621 «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальних захист» громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в
установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності
цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний
огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни
зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та
соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України -
до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України,
військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного
підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет
призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Як ми можемо бачити з військово-облікового документа ОСОБА_1 з Резерв+, у нього наявна постанова ВЛК, на підставі якої він визнаний непридатний в
мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Позиція позивача про наявність відстрочки, яка на його думку звільняє від обов`язку проходження військово-лікарської комісії не витримує критику. Адже в Законі чітко передбачено, яка категорія громадян звільняється від обов`язкового проходження повторного медичного огляду – особи, визнані в установленому порядку
особами з інвалідністю. Аналогічна норма зазначена і в п. 63 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560.
Так, військовозобов`язані, які відповідно до пункту 58 цього Порядку
звернулися із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною
комісією не направляються для проходження медичного огляду для
визначення придатності до військової служби, крім тих, що були раніше визнані
обмежено придатними або тимчасово непридатними до військової служби за
станом здоров`я на строк від шести до 12 місяців відповідно до висновку військоволікарської комісії, у разі закінчення строку дії довідки (постанови) військоволікарської комісії, за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю.
Позивач зобоз`язаний був пройти повторний медичний огляд не пізніше 05
червня 2025 року. Порушення було виявлене 19 грудня 2025 року. Постанова була
винесена 12 січня 2026 року. Один рік з відповідної дати на момент винесення
постанови не минув, як не минуло три місяці з моменту виявлення порушення.
Щодо позиції позивача про згадку в оскаржуваній постанові іншої особи, то в
ній має місце описка. Всі обставини виявленого правопорушення відповідають
порушенню ОСОБА_1 , зафіксованому в ЄДРПВР, реквізити постанови також
відповідають даним ОСОБА_1 .
Отже постанова ІНФОРМАЦІЯ_3 № 25 по справі про адміністративне
правопорушення за частиною 3 статті 2101 Кодексу України про адміністративні
правопорушення (за наявності поданої особою заяви, в якій вона зазначає, що не
оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної
відповідальності за її відсутності) від 12.01.2026 винесена в межах та у спосіб,
визначений положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Відповідно до розпорядження №429/568/26-Орд призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №742/662/26 провадження №2-а/742/18/26 у зв`язку з звільненням з посади судді ОСОБА_4 .
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 24 березня 2026 року прийнято справу до свого провадження та призначено розгляд справи на 09 год. 00 хв. 15 травня 2026 року.
15 травня 2026 року судове засідання відкланено на 15 год. 00 хв. 01 червня 2026 року у зв`язку з неявкою всіх учасників по справі. 
ІІІ. Позиції сторін.
Позивач у судове засідання не з`явився, але подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача в судовому засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву в якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
09.01.2026 року ОСОБА_1 , звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , як йому стало відомо з 07.01.2026 року в нього з`явився статус «порушник військового обліку». Відповідно до ст.279-9 КУпАП дав згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. Оспорювати допущене порушення наміру не мав(а.с.27).
12 січня 2026 року тимчасово виконуючий обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_5 виніс постанову №25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, підставою для винесення зазначеної постанови вказано невиконання позивачем обов`язку до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби(а.с.12 зворот –а.с.13).
Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.01.2026 року №139, на адресу ОСОБА_1 було направлено для відому та виконання екземпляр постанови №25 від 12.01.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення(а.с.12).
Відповідно до копії витягу із мобільного застосунку «Резерв +» від 20.11.2025 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний стан (а.с.27 зворот).
Згідно висновку про проходження ВЛК від 03.02.2003 року, ОСОБА_1 не придатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час(а.с.30).
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. 
Відповідно до статті 279-9 КУпАП, у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Судом встановлено , що 09.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою, в якій він не оспорює адміністративне порушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності.
Відповідно до статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління та регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України (у частинi правопорушень, вчинених військовозобов`язаними Служби зовнішньої розвідки України), якщо особа подала відповідну заяву, в якій вона не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності.
Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності із дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно 12 січня 2026 т.в.о. начальника  ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_5  розглянуто справу про адміністративне правопорушення за відсутності позивачата відповідно винесено постанову №25 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Згідно із ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена з дотриманням вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Відповідно до статті 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З наведеного слідує, що для кваліфікації дій за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП необхідним є встановлення кваліфікуючої ознаки правопорушення - вчинення такого порушення в особливий період.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-ХІІ, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію, отже з того часу настав особливий період, який триває по теперішній час, оскільки рішення про демобілізацію, затвердженого Верховною Радою України (ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») не приймалось. Щодо факту запровадження особливого періоду в Україні з 18.03.2014 наголосив Верховний Суд України у постанові від 30.05.2018 в справі №521/12726/16-ц.
Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє станом на зараз.
Адміністративна відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Тобто, диспозиція ст. 210-1 КУпАП є бланкетною та відсилає до спеціального законодавства та підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини щодо оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) .
Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-XII, громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Положеннями ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-XII встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;
прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;
проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII).
Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону № 3543-XII, громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до пп. 4 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.
Отже, положеннями чинного законодавства України встановлено обов`язок військовозобов`язаних громадян України проходити медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби, про що вірно було закцентовано також і судом першої інстанції.
Законом України «Про внесенні змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-ІХ від 21.03.2024 виключено таку підставу для зняття з військового обліку призовників та взяття на військовий облік військовозобов`язаних громадян, яких за станом здоров`я визнано непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3621-IX було встановлено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом (тобто до 05.06.2025) підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
15.02.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №4235-ІХ від 12.02.2025 (далі - Закон №4235-ІХ), яким внесені зміни до Закону №3621-IX та п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення викладено в новій редакції: «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
Також, постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2025 № 519 внесенні зміни до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 зі змінами, зокрема абз. 2 п. 69 викладено в такій редакції:
«Особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію».
Отже, вищевказане свідчить про те, що внаслідок зміни правового регулювання, у громадян виник обов`язок з проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби. Такий обов`язок покладається на громадян України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності вказаним вище Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю). Вказані громадяни зобов`язані з 15 лютого 2025 року (дати набрання чинності Закону № 4235-ІХ) до 05 червня 2025 року самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Судом встановлено, що позивач перебуває на військовому обліку та відповідно до відомостей з військово-облікового документа в мобільному застосунку «Резерв+» був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, тобто відносився до категорії осіб, на яких поширювались вимоги пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3621-ІХ у редакції Закону №4235-ІХ щодо обов`язкового проходження повторного медичного огляду до 05 червня 2025 року.
Доводи позивача про те, що наявність відстрочки від призову та бронювання звільняли його від обов`язку проходження військово-лікарської комісії, суд оцінює критично, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Так, пунктом 2 розділу ІІ Закону №3621-ІХ прямо передбачено, що від обов`язкового повторного медичного огляду звільняються лише особи, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю. Натомість позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності у нього статусу особи з інвалідністю.
Крім того, положення пункту 63 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, на які посилається позивач, навпаки передбачають, що військовозобов`язані, які були раніше визнані обмежено придатними до військової служби, у тому числі у разі звернення із заявою про відстрочку, не звільняються від проходження медичного огляду, а підлягають направленню на військово-лікарську комісію, за винятком осіб з інвалідністю.
Таким чином, сам факт наявності у позивача відстрочки від мобілізації або бронювання не виключав встановленого законом обов`язку пройти повторний медичний огляд у визначений законом строк.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач до 05.06.2025 повторний медичний огляд не пройшов, доказів звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста для отримання направлення на військово-лікарську комісію суду не надано.
Посилання позивача на допущену відповідачем помилку щодо зазначення іншої особи в окремих відомостях суд не приймає як підставу для скасування оскаржуваної постанови, оскільки така неточність сама по собі не спростовує факту вчинення адміністративного правопорушення та не свідчить про незаконність притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Із змісту постанови, реквізитів справи, анкетних даних особи та обставин вчинення правопорушення вбачається, що постанова стосується саме ОСОБА_1 , а тому зазначене суд розцінює як технічну описку, яка не вплинула на правильність вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Суд також враховує, що 09.01.2026 позивач особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, передбаченою статтею 279-9 КУпАП, у якій зазначив, що не оспорює допущене порушення та погоджується на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності. За результатами розгляду такої заяви уповноваженою посадовою особою в межах встановленого законом строку винесено постанову №25 від 12.01.2026.
Таким чином, оскаржувана постанова прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, а доводи позивача не спростовують факту порушення ним вимог законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-77, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 210-1, 235,245, 251, 258, 268, 279-9, 280, 283 КУпАП, суд, –
В И Р І Ш И В :
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , представник позивача – адвокат Зарічна Вікторія Сергіївна до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – відмовити.
Постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №25 від 12 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення – залишити без змін.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО