Справа № 751/10601/25
Провадження № 2/750/1642/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 травня 2026 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:
судді	Супруна О.П.,	
секретар  	Юрченко А.А.,   	

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 750/10601/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

у с т а н о в и в :

08.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 1/4 частки до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Суддя Новозаводського районного суду м. Чернігова Маслюк Н.В. ухвалою від 15.01.2026 передала справу за територіальною підсудністю на розгляд Деснянському районному суду м. Чернігова.
Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П. ухвалою від 11.02.2026 прийняв справу до свого провадження та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 02.04.2026.
Суд ухвалою від 02.04.2026 постановив розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання на 16.04.2026.
Суд ухвалою, унесеною до протоколу судового засідання від 16.04.2026, закрив підготовче провадження у справі та призначив судове засідання для її розгляду по суті на 01.05.2026.
У судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримала та просила провести розгляд справи без її участі та участі позивача в порядку заочного провадження.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи оповіщалася у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала. 
За письмовою згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом – ЦПК України).
На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.08.2010, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.06.2013 у справі № 750/5223/13-ц було розірвано (а.с. 13-15).
Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11).
Деснянський районний суд м. Чернігова своїм рішенням від 27.08.2012 у справі № 2506/5541/2012 стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.07.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.
Крім того, зазначеним рішенням суду також стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_4 на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Деснянський районний суд м. Чернігова рішенням від 26.06.2013 розірвав шлюб між сторонами та змінив прізвище ОСОБА_4 на дошлюбне – « ОСОБА_5 ».
Таким чином, на теперішній час з ОСОБА_1 утримуються аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.
Після розірвання шлюбу позивач 05.03.2016 зареєстрував новий шлюб із ОСОБА_6 , про що складено актовий запис № 282, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 16).
У вказаному шлюбі народилися двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 17, 18).
Таким чином, на даний час на утриманні позивача перебувають троє неповнолітніх дітей.
Позивач зазначив, що його сімейний стан істотно змінився, оскільки він зобов`язаний утримувати двох малолітніх дітей від другого шлюбу, а також несе витрати на утримання сім`ї в цілому.
Крім того, позивач указав, що його матеріальне становище погіршилось. Зокрема, він не має стабільного офіційного доходу, у власності має лише 1/4 частку квартири, іншого нерухомого чи цінного майна не має. Разом із тим, за місцем проживання позивача фактично проживає значна кількість осіб (вісім осіб), що створює додаткове фінансове навантаження та обумовлює необхідність забезпечення належних умов проживання для дітей (довідка про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб на а.с. 22). Указане потягло за собою додаткові витрати, пов`язані із забезпеченням житлом, оскільки існуючі житлові умови є обмеженими та не відповідають потребам сім`ї.
Із урахуванням наведеного, позивач уважає, що на теперішній час він об`єктивно не має можливості сплачувати аліменти в раніше визначеному розмірі, оскільки зміна його сімейного та матеріального стану істотно вплинула на його платоспроможність.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі за текстом – ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі за текстом – СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Аналіз положень статті 192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Погіршення стану здоров`я платника аліментів також є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання різних підстав для зміни розміру аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд доходить висновку про те, що матеріальне становище позивача змінилося у зв`язку з народженням у другому шлюбі двох дітей, що на підставі положень статті 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів.
Зазначена обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Народження двох дітей спричинило зміну матеріального стану позивача, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат.
Отже, судом установлено наявність двох підстав для зміни розміру аліментів: зміна матеріального та сімейного стану.
Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.12.2022 № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22).
Отже, позивачем належними, достовірними, допустимими та достатніми доказами доведено погіршення його матеріального стану, оскільки він одружився, від шлюбу у нього народилося дві дитини, а тому є всі підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів до 1/6 частки доходів позивача.
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір.
Ураховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 279, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд 

у х в а л и в :

Задовольнити позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.08.2012 у цивільній справі № 2506/5541/2012 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1  1 331 грн 20 коп. (одну тисячу триста тридцять одну гривню 20 копійок) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач:  ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – невідомо.

Суддя