Провадження № 3/537/722/2026
Справа № 537/3402/26

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2026 року суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Мартишева Т.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Відділення поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , - якій роз`яснені права відповідно до ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП,
за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

07.05.2026 близько 11 год. 29 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено факт ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є ученицею Кременчуцької гімназії №7, в результаті чого остання в період часу з 06.04.2026 по 21.04.2026 року не відвідувала навчальний заклад, а саме Кременчуцьку гімназію №7, без поважних на те причини, як наслідок мати не виконала вимоги ч.3 ст. 150 СК України. 
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у судове засідання вдруге не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини своєї неявки не повідомила, заяв та клопотань про перенесення та відкладення розгляду справи не надала.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні «Пономарьов проти України» сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Судом було вжито усіх належних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
При розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП, законом не встановлено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. З огляду на наведене, вважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Суддя, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується інформацією, яка міститься в актовому записі про народження №1249, складеному 09.08.2017 Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. 
Згідно ч.3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Аналізуючи в сукупності докази, що маються в справі, зокрема відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №996847 від 14.05.2026, листі в.о. директора Кременчуцької гімназії №7 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 21.04.2026 за вих.№01-33/92, рапорті ст. іспектора – чергового відділення поліції №1 (м. Кременчук) ГУНП в Полтавській області Комаревцева О.В., зареєстрованого 07.05.2026 за №4839, письмових поясненнях ОСОБА_1 від 14.05.2026, в яких остання вказала, що її дочка ОСОБА_2 , 2017 року народження, є ученицею 1 класу Кременчуцької гімназії №7, та з початку квітня, а саме з 06.04.2026 по теперішній час не відвідує вищевказаний навчальний заклад через особисте небажання, конкретних причин з даного приводу пояснити не може. Стосовно даної ситуації з донькою проводить профілактичні бесіди, а також самостійно водить її до навчального закладу. Так як наразі народила дитину, унеможливлюється відвідування донькою школи, оскільки більшість часу приділяє новонародженій дитині, але в подальшому зобов`язується контролювати навчання доньки та більше таких ситуацій не допускати, довідці №10032, виданої КНМП «Кременчуцький перинатальний центр ІІ рівня», епікриз після операції кесарева розтину, з яких вбачається, що ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні в КНМП «Кременчуцький перинатальний центр ІІ рівня» з 14.04.2026 по 18.04.2026, останній 15.04.2026 проведено операцію кесарева розтину, та інших матеріалах, що містяться в справі, приходжу до висновку, що вказані докази містять достатні фактичні дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 неналежно виконувала свої батьківські обов`язки по вихованню малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого її донька в період часу з 06.04.2026 по 21.04.2026 не відвідувала заняття в Кременчуцькій гімназії №7 без поважних причин.
В діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, тобто ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
При цьому, відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови від 3 червня 2005 р. № 8 роз`яснив, що вирішуючи питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, суди повинні враховувати як вартість, так і кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення. По суті, правопорушник звільняється від правових наслідків свого протиправного діяння, виходячи із засад гуманності, хоча це діяння як під час вчинення, так і під час звільнення від відповідальності залишається правопорушенням. У законодавстві не закріплено визначення малозначного правопорушення та відсутні вказівки на його ознаки. У кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи, зокрема, з того, що його наслідки не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали, або не здатні завдати значної шкоди суспільним, або державним інтересам, правам та свободам інших осіб. Таким чином, для встановлення ступеня суспільної небезпечності необхідно проаналізувати всі сторони допущенного порушення, оцінити обставини вчинення порушення, мету, мотив і спосіб, а також наявність умов, що дають змогу досягти виховних і превентивних цілей.
Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, обставини, які пом`якшують адміністративну відповідальність та відсутність обставин, що обтяжують таку, те, що дії ОСОБА_3 на момент розгляду справи не представляють суспільної небезпеки та не завдають значної шкоди суспільним і державним інтересам, правам та свободам інших осіб, суддя вважає, що для досягнення завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та зважаючи на мету адміністративного стягнення, достатнім буде застосувати до правопорушниці усне зауваження зі звільненням від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.
На переконання суду застосування такого заходу, як усне зауваження, буде справедливим, необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню ОСОБА_1 нових адміністративних правопорушень.
На підставі викладеного, керуючись ст..ст.1, 22, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі ст.22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду.

Суддя : Т.О. Мартишева