УХВАЛА

27 травня 2026 року 
м. Київ
cправа № 916/3317/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Зуєва В.А. (головуючого), Берднік І.С., Міщенка І.С.
розглянувши матеріали касаційної скарги Державної казначейської служби України
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2026 (у складі колегії суддів: Поліщук Л.В. (головуючий), Богатиря К.В., Таран С.В.)
та рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 (суддя Д`яченко Т.Г.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тальберт"
до відповідачів:
1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях;
2) Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів:
1) Державної казначейської служби України;
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична біржа"
про визнання недійсним результату електронного аукціону, визнання недійсним договору оренди та стягнення 19 878 669,40 грн,
ВСТАНОВИВ:
10.04.2026 через систему "Електронний суд" до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від Державної казначейської служби України надійшла касаційна скарга на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2026 (повний текст складено 23.03.2026) та рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 у справі № 916/3317/23 в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача 19 878 669,40 грн. Разом із касаційною скаргою скаржником заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору або відстрочення сплати такого збору до закінчення воєнного стану.
Ухвалою Касаційного господарського суду від 30.04.2026 касаційну скаргу було залишено без руху на підставі частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України та визначено скаржникові спосіб усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в цій ухвалі, шляхом подання документа про сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.
08.05.2026 через систему "Електронний суд" до Суду від Державної казначейської служби України надійшло два клопотання про відстрочення сплати судового збору із ідентичним змістом мотивувальної та прохальної частин. Обґрунтування вказаних клопотань зводиться до того, що у Казначейства наразі відсутні кошти для сплати судового збору.
Разом з тим, вказані доводи скаржника вже розглядалися судом при первинному розгляді матеріалів касаційної скарги та відповідного клопотання, за наслідками чого у задоволенні клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору було відмовлено, а касаційну скаргу залишено без руху.
Колегія суддів повторно зазначає, що скаржник, маючи однаковий обсяг процесуальних прав і обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діє як суб`єкт владних повноважень та є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому обмежене її фінансування, зокрема, в частині видатків, передбачених на сплату судового збору, не є підставою для відстрочення, розстрочення, зменшення розміру або звільнення від сплати судових витрат останнього, оскільки кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі установи своєчасно і у повному обсязі.
З огляду на це, клопотання Державної казначейської служби України про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.
Інших заяв чи клопотань від скаржника не надходило.
Відповідно до частини третьої статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
За приписами частини п`ятої статті 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Ухвалу про залишення касаційної скарги без руху було надіслано заявнику в його електронний кабінет та доставлено 30.04.2026 о 18:06 год, що підтверджується довідкою про доставку документа в кабінет Електронного суду.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Згідно з означеною вище довідкою, Судом 30.04.2026 о 23:38 год було отримано повідомлення про доставлення копії судового рішення (вказаної ухвали) до електронного кабінету заявника.
Тобто, відповідно до приписів статті 242 Господарського процесуального кодексу України датою вручення ухвали суду касаційної інстанції про залишення касаційної скарги без руху є 01.05.2026.
Отже, останнім днем десятиденного строку на усунення недоліків касаційної скарги є 11.05.2026.
Таким чином, станом на 27.05.2026 скаржником не було усунуто недоліків поданої ним касаційної скарги.
Відповідно до пунктів 6 та 7 частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки і виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Згідно з частиною першою статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
За приписами частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до частин першої та другої статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд зазначає, що статтею 129 Конституції України визначено як одну із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Стаття 7 Господарського процесуального кодексу України визначає, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.
Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
Згідно з частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Частиною четвертою статті 174 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
Ураховуючи викладене, а також оскільки заявник не усунув недоліки у строк, визначений в ухвалі від 30.04.2026, касаційна скарга Державної казначейської служби України на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2026 та рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 у справі № 916/3317/23 підлягає поверненню.
Керуючись статтями 234, 242, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про відстрочення сплати судового збору відмовити.
Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2026 та рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 у справі № 916/3317/23 в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача 19 878 669,40 грн повернути заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Зуєв

Судді І. Берднік

І. Міщенко