22.06.2026 
ЄУН 389/3543/25
Провадження №2/389/19/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2026 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді - Берднікової Г.В.
за участю секретаря судового засідання Іваніни В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка Кіровоградської області цивільну справу, в порядку спрощеного позовного провадження, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
Позивач, 26 вересня 2025 року звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №101985698 від 28 травня 2021 року в сумі 26932 грн 50 коп. А також сплачений за подання позову до суду судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн 00 коп.
Позов мотивовано тим, що 28 травня 2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН", ОСОБА_1 подано заявку на отримання кредиту №101985698. Після чого, ТОВ "МІЛОАН" направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору №101985698 від 28 травня 2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. До укладення договору відповідач отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Таким чином відповідач уклав договір про споживчий кредит №101985698 від 28 травня 2021 року з ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного документа, який долучено до позовної заяви, відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 9500 грн 00 коп.
14 вересня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "Діджи Фінанс" було укладено договір відступлення права вимоги №09Т, відповідно до умов якого ТОВ "МІЛОАН" відступило право вимоги за кредитним договором №101985698 від 28 травня 2021 року на користь ТОВ "Діджи Фінанс", а відповідно ТОВ"Діджи Фінанс" набуто права вимоги до відповідача. Згідно з договором відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором - ТОВ "Діджи Фінанс" є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 26932 грн 50 коп., з яких: 9500 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 16482 грн 50 коп. - заборгованість за відсотками; 950 грн 00 коп. - заборгованість за комісійними винагородами. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, відповідачем на адресу останнього, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ "МІЛОАН" до ТОВ "Діджи Фінанс", із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Проте, позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у порядку та строки передбачені умовами цього договору, у зв`язку з чим позивач звернувся в суд з цим позовом і просить стягнути з відповідача зазначену вище заборгованість, а також судові витрати у справі.
21 січня 2026 року представником відповідача - адвокатом Площенко Н.Ф. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог ТОВ "Діджи Фінанс" та вказує, що вона та відповідач заперечують проти задоволення позовної заяви позивача в повному обсязі, вважають позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне. Позивачем не доведено факту укладення кредитного договору №101985698 від 28 травня 2021 року. В матеріалах справи міститься копія договору про споживчий кредит №101985698 від 28 травня 2021 року, з якої вбачається, що вказаний договір не містить підпису ОСОБА_1 за формою, що відповідає вимогам ЗУ «Про електронну комерцію». З копій Графіка платежів та Паспорта споживчого кредиту, які є додатками до кредитного договору, вбачається що надані позивачем документи також не містять підпису відповідача за формою, яка відповідає вимогам ЗУ «Про електронну комерцію». За такого, позивачем не надано суду належних доказів того, що між відповідачем та ТОВ "МІЛОАН" було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору про наданн кредиту і укладено такий. Окрім того, позивачем не надано доказів надання (перерахування) ТОВ "МІЛОАН" кредитних коштів у розмірі 9500 грн 00 коп. Додане до позовної заяви платіжне доручення №28083355 є дорученням ТОВ "МІЛОАН" здійснити АТ КБ «Приватбанк» переказ коштів на картковий рахунок № НОМЕР_1 , а не підтвердженням перерахування коштів відповідачу за кредитним договором №101985698 від 28 травня 2021 року. Також позивачем не надано належним доказів переходу до нього прав вимоги за кредитним договором №101985698 від 28 травня 2021 року. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором є належно оформлені та підписані договори про відступлення прав вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступається, за умови що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Тобто, договір факторингу №08Т від 14 вересня 2021 року та додатки до нього підписано особами, повноваження яких позивачем не підтверджено, а отже дані документи не оформлені належним чином, а тому позивачем не доведено факту відступлення права вимоги. Оскільки позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора, то відповідач ТОВ"Діджи Фінанс" не є належним позивачем у даній справі, що є самостіною підставою для відмови в задоволенні позову. Крім того, у відзиві вказано, що відсотки за користування кредитом нараховані понад строку дії кредитування. Договір був нібито укладений 28 травня 2021 року, а відповідно до п.1.3. договору кредит надається строком на 30 днів (строк кредитування), орієнтовна загальна вартість кредиту, зазначена у п.1.5 договору - 14012,50 грн. Загальна сума заборгованості за кредитом має становити 13062 грн 50 коп (9500 х 1,25% = 118,75 грн х 30 днів = 3562 грн 50 коп.+ 9500,00 грн тіло кредиту). Також у відзиві сторона відповідача вказує на відсутність правових підстав для стягнення комісії за кредитним договором.
Представником позивача на відзив на позовну заяву надано відповідь, в якій наведені аргументи на спростування доводів представника відповідача вказаних у відзиві. Зокрема щодо зазначення одноразового ідентифікатора (далі - ЕПОІ) на договорі вказав, що файл із зашифрованим підписом було завантажено разом із позовом через особистий кабінет підсистеми «Електронний суд», проте, ані при відкритті/завантаженні в особистому кабінеті підсистеми «Електронний суд» у форматі для перегляду, ані при друкуванні файлу - він не відображається з питань збереження конфіденційності інформації. Разом з тим, PDF файл договору, який міститься у матеріалах справи у додатках до позову, завантаживши (не для перегляду у особистому кабінеті підсистеми «Електронний суд», а скачавши даний файл) та відкривши через програмне забезпечення, призначене для читання PDF файлів (наприклад Adobe Reader, Microsoft Edge тощо), суд має змогу переконатись у наявності підпису та побачити одноразовий ідентифікатор як зображено на скріншоті.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності. 
Відповідач як і його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її з відповідачем відсутності.
Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідач 28 травня 2021 року зайшов на офіційний сайт ТОВ «Мілоан», зареєструвався (створив особистий кабінет) та заповнив Анкету - заяву на кредит №101985698, де зазначив свої персональні дані, суму бажаного кредиту. 
На підставі вказаної Анкети-заяви на кредит №101985698, яка була погоджена кредитодавцем, між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та відповідачем ОСОБА_1 28 травня 2021 року укладений в електронній формі Договір про споживчий кредит №101985698. Вказаний договір про споживчий кредит підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором J51060 о 22:27 год 28 травня 2021 року, який був відправлений кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника вказаний ним у анкеті -заяві. 
Підписання сторонами кредитного договору електронними підписами, зокрема відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, підтверджується візуальним оглядом файлу PDF, в якому зберігаєтья кредитний договір, який завантажений судом з Обліково статистичної картки на вказану справу та відкритий через програмне забезпечення Adobe Reader. Оглянутий судом PDF файл, в якому зберігаєтья кредитний договір був надісланий позивачем через підсистему Електронний суд разом з позовною заявою, зареєстрований в Автоматизованій системі документообігу суду та прикріплений до ОСК на справу 389/3543/25.
Відповідно до п.1.1 договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2 договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. 
Згідно з п.1.2-1.4 договору, сума (загальний розмір) кредиту становить - 9500 грн 00 коп. у валюті: Українські гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 28 травня 2021 року (строк кредитування); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 27 червня 2021 рік. 
Пунктом 1.5 передбачено загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4512 грн 50 коп. в грошовому виразі та 10,505.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 14012 грн50 коп. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 договору. позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. 
Також, пунктом 1.5.1 договору передбачена комісія за надання кредиту в сумі 950 грн 00 коп., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. 
Проценти за користування кредитом становить 3562 грн 50 коп., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 договору). 
Відповідно п.1.6,1.7 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього договору.
Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору (п.2.1-2.2.2 договору). 
Згідно п.2.2.3 проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6 договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника. 
Умовами договору передбачена пролонгація строку кредитування. Так, пункт 2.3.1 договору передбачає, що продовження вказаного в п.1.3 договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: 2.3.1.1 пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці цього договору. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 договору. 
У пункті п.2.3.1.2 договору зазначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Також сторонами у такий же спосіб, що і кредитний договір підписаний паспорт споживчого кредиту, який є додатком №2 до договору та в якому міститься інформація про основні умови кредитування з урахуваннмя побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок поверненя кредиту, додаткова інформація, зокрема щодо продовження строку кредитування. Також підписаний графік платежів, який ж додатком №1 до договору, та в якому наведені розрахунки здійснені виходячи з припущення що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незміннним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та строки передбачені договором.
Отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за договором про споживчий кредит №101985698 підтверджується платіжним дорученням №28083355 від 28 травня 2021 року, з якого вбачається, що відповідачу через АТ КБ «Приватбанк», ТОВ «Мілоан» перераховано кошти в сумі 9500 грн 00 коп. із зазначенням призначення платежу «Кошти згідно з договором №101985698». А також наданою АТ КБ «ПриватБанк» на запит суду інформацією та випискою за договором № б/н за період 28 травня 2021 року по 02 червня 2021 року, відповідно до яких, на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» емітовано картку № НОМЕР_2 , на яку відбулося зарахування коштів 28 травня 2021 року на суму 9500 грн 00 коп. Також вказано, що номер телефону НОМЕР_3 є фінансовим номером на який відправляється інформація про підветрдження операцій за вказаною платіною карткою.
Як свідчить відомість про щоденні нарахування та погашення, відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №101985698, у зв`язку з чим йому нарахована заборгованість в сумі 26932 грн 50 коп., з яких: 9500 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 16482 грн 50 коп. - заборгованість за відсотками; 950 грн 00 коп. борг по комісії. При цьому, відсотки за кредитним договором у вказаній сумі нараховані за період з 29 травня 2021 року до 26 серпня 2021 року (90 днів) з урахуванням пролонгації кредитного договору (п.2.3.1.2 длоговору). З 29 травня 2021 року по 27 червня 2021 року відсотки нараховувалися відповідно до п.1.5.2 договору, а з 28 червня 2021 року по 26 серпня 2021 року згідно з п.1.6 договору.
14 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір факторингу №08Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників.
Відповідно до наданого позивачем реєстру боржників до договору факторингу №08Т від 14 вересня 2021 року, на момент відступлення прав вимоги, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором №101985698, становить 26932 грн 50 коп., з яких: 9500 грн 00 коп. - сума заборгованості за тілом; 16482 грн 50 коп. - сума заборгованості за відсотками; 950 грн - сума заборгованості за комісією. Тобто, ТОВ «Діджи Фінанс» не здійснювалися нарахування за кредитним договором №101985698.
На підтвердження укладення договору факторингу №08Т від 14 вересня 2021 року до справи також долучено платіжні інструкції які свідчать про здійснення ТОВ "Діджи Фінанс" на користь ТОВ "Мілоан" оплати за договором факторингу №08Т від 14 вересня 2021 року
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання заявки і, відповідно, укладення договору здійснюється наступним чином: клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через API-сервіс надсилається на телефонний номер клієнта, верифікований в його особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора СМС-відправлень. Після введення клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними.
Без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.
Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, в якій, зокрема, зазначено, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другоюстатті 8 Закону України «Про споживче кредитування»до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
За змістом ст.526,527,530,610 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, дане зобов`язання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язання. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва.
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимог) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб ), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Верховний Суд України у своїй постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 зробив висновок про те, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц.
Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Аналогічні висновки викладені і у постановах Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12).
Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з положеннями частини першої, п`ятої, шостої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме, такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, а сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41). 
Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21).
Отже, на підставі досліджених доказів в їх сукупності, судом встановлено, що відповідачем в електронній формі відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» 28 травня 2021 року укладено з ТОВ "Мілоан" договір про споживий кредит №101985698. Суд повторює, що підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором вказаного договору про споживчий кредит №101985698 підтверджується візуально оглянутим судом PDF файлом в якому зберігається кредитний договір. Вказаний PDF файл, в якому зберігаєтья кредитний договір був надісланий позивачем через підсистему Електронний суд разом з позовною заявою, зареєстрований в Автоматизованій системі документообігу суду та прикріплений до ОСК на справу 389/3543/25. Під час розгляду справи PDF файл, в якому зберігається кредитний договір був завантажений судом з ОСК та відкритий через програмне забезпечення Adobe Reader. Таким чином встановлено, що кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором J51060 о 22:27 год. 28 травня 2021 року.
Підписанням договору про споживчий кредит №101985698 сторони досягли згоди щодо всіх істотних його умов, зокрема про нарахування відсотків та комісії, пролонгації строку кредитування.
ТОВ «Мілоан» своєчасно і повністю виконав взяті на себе зобов`язання за вказаними кредитними договором, надало відповідачу кредитні кошти в сумі 9500 грн 00 коп., який у день укладення кредитного договору були зараховані на картку № НОМЕР_2 емітовану на його ім`я у АТ КБ «ПриватБанк».
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем не спростовано факту укладення кредитного договору №101985698 від 28 травня 2021 року. Не надано доказів, що банківська картка № НОМЕР_2 , на яку відбулося зарахування кредитних коштів 28 травня 2025 року в сумі 9500 грн 00 коп., належить не йому, а іншій особі, або ж на неї не надходили кредитні кошти, або ж, що кошти у вказаній сумі перераховані на його картку, але не за цим кредитним договором.
Розрахунок заборгованості за кредитним договором у суду сумнівів не викликає. Відсотки в сумі 16482 грн 50 коп. нараховані в межах строку кредитування. Положеннями пункту 2.3.1.2. передбачено, зокрема, пролонгацію на стандартних (базових) умовах, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах. Проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6. договору. Відповідно до п.1.6 кредитного договору №101985698 стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 
Отже, доводи відповідача про те, що відсотки за кредитними договорами нараховані поза межами обумовлених строків є хибними.
Нарахування комісії одноразово в сумі 950 грн 00 коп. передбачено умовами кредитного договору та не суперечить ЗУ «Про споживче кредитування» де безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Позивач у цій справі ТОВ "Діджи Фінанс" підтвердило своє право вимоги за кредитним договором №101985698 від 28 травня 2021 року, укладеними між відповідачем та первісним кредитором належними та допустимими доказами. Набувши право вимоги за кредитним договором №101985698 ТОВ "Діджи Фінанс" не здійснювало жодних нарахувань за ним. Договір факторингу недійсним не визнавався.
Докази виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором суду не надані.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами та комісію.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 26932 грн 50 коп., з яких: 9500 грн 00 коп. - заборгованість за тілом; 16482 грн 50 коп. - заборгованість за відсотками; 950 грн - заборгованість за комісією.
Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Положенням ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики.
Згідно з ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав суду: договір про надання правової допомоги за №42649746 від 05 травня 2025 року, укладений між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Діджи Фінанс», пунктом 4.1. якого сторони погодили, що загальна вартість послуг складається з вартості наданих юридичних послуг, згідно тарифної сітки вказаної у п.4.7 договору. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання клієнтом рахунку; додаткову угоду за №101985698 від 29 липня 2025 року до договору про надання правової допомоги за №42649746 від 05 травня 2025 року, згідно з умовами якої адвокат Міньковська А.В. зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) підписаний адвокатом Міньковською А.В. та ТОВ «Діджи Фінанс», згідно з яким адвокатом надано ТОВ «Діджи Фінанс» правову допомогу на загальну суму 5000 грн; детальний опис робіт (наданих) послуг, виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості, згідно з яким адвокатом було надано ТОВ «Діджи Фінанс» правову допомогу на загальну суму 5000 грн.
Проаналізувавши детальний опис виконаних робіт, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, враховуючи відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру таких витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача витрат понесених позивачем на правничу допомогу у заявленому розмірі в сумі 5000 грн 00 коп.
Також відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір у сумі 2422 грн 00 коп.
Керуючись ст.ст. 2,4,12,13,81,89,141,259,263-265,274, 354 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В: 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" заборгованість за Договором про споживчий кредит №101985698 від 28 травня 2021 року в сумі 26932 (двадцять шість тисяч дев`ятсот тридцять два) грн 50 коп., з них: 9500 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 16482 грн 50 коп. - заборгованість за відсотками; 950 грн 00 коп. - заборгованість за комісійними винагородами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять) грн 00 коп.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.
Відомості про сторін:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", код ЄДРПОУ 42649746, місце знаходження: 04112, м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8.
відповідач -  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Суддя Г.В. Берднікова