ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року м. Чернігів Справа № 620/13551/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі 
головуючого судді - Бородавкіної С.В., 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) 17.12.2025 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 , відповідач), у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача «Про результати службового розслідування», проведеного відносно ОСОБА_1 ;
- зобов`язати відповідача відновити з 17.02.2024 по 25.01.2025 включно виплату всіх видів грошового забезпечення, з видачею нового грошового атестату, довідки про грошове забезпечення та довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 №393 (зі змінами). 
Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачем протиправно винесено наказ, згідно із яким позивач рахується таким, що самовільно залишив розташування військової частини та неправомірно припинено нарахування та виплату грошового забезпечення, оскільки у спірний період позивач перебував на стаціонарному лікуванні. Крім того, про проведення службового розслідування його повідомлено не було, як не було і ознайомлено з відповідними наказами.
Ухвалою суду від 06.01.2026 вищевказаний адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк з моменту отримання ухвали для усунення вказаних в ній недоліків.
Ухвалою судді від 19.01.2026 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, установлено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також витребувано у відповідача додаткові докази по справі.
Відповідач подав відзив на позов, у якому зазначено, що на підставі довідки ВЛК від 16.01.2024 №48, яка була видана КНП «ЧОЛ Черкаської обласної ради» та рапорту позивача, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.01.2024 №19 було надано відпустку для лікування внаслідок хвороби на тридцять діб з 17.01.2024 по 16.02.2024. Після завершення відпустки, позивач 17.02.2024 не прибув до в/ч НОМЕР_1 для подальшого проходження служби. У зв`язку з чим, наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.02.2024 №50 позивач облікований як такий, що самовільно залишив частину. За фактом самовільного залишення частини наказом командира військової частини (з адміністративно-господарської діяльності) від 21.02.2024 №1082 призначене службове розслідування за фактом самовільного залишення частини старшим солдатом ОСОБА_2 .. На підставі аналізу зібраних матеріалів, службовим розслідуванням, затвердженим наказом командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 29.02.2024 №1305 «Про результати проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини (неповернення з відпустки) військовослужбовцем – старшим солдатом ОСОБА_2 », встановлений факт неповернення 17.02.2024 позивача після відпустки за станом здоров`я до розташування в/ч НОМЕР_1 . Позивач з часу вибуття на лікування з 12.12.2023 до розташування в/ч НОМЕР_1 не прибував, а тому позовні вимоги щодо відновлення виплати усіх видів грошового забезпечення за період з 17.02.2024 по 25.01.2025 задоволенню не підлягають.
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що з грудня 2023 року по січень 2025 року позивач постійно перебував на лікуванні, яке було пов`язане з психічними розладами (ПТСР), про що достеменно було відомо відповідачу. Перед закінченням відпустки, позивач звернувся до лікарні для продовження лікування, а в подальшому 19.02.2024 (понеділок) ІНФОРМАЦІЯ_1 надав направлення на консультацію до психіатра КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня». Позивач в лютому 2024 року довідкою КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» від 26.02.2024 №01/2-04/167, повідомив військову частину НОМЕР_1 про продовження проходженням ним відповідного лікування, яке тривало до звільнення (25.01.2025), однак надана інформація була проігнорована відповідачем, у зв`язку з чим винесені відносно позивача накази є протиправними. Додатково зазначено, що за результатами службового розслідування, проведеного відносно позивача на нього було накладено дисциплінарне стягнення за нез`явлення на військову службу у вигляді «суворої догани», а не надано статус «СЗЧ», крім того заяви про вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого статтею 407 КК України, командиром військової частини до ДБР не подавались, а тому згідно висновків службового розслідування факт того, що позивач є особою, яка самовільно залишила розташування військової частину не підтвердився.
Крім того, у відповіді на відзив представник позивача просить визнати поважними причини пропуску строку на подачу уточнених позовних вимог та викладає їх в наступній редакції: 
-визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.02.2024 № 50 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 відновити з 17.02.2024 по 25.01.2025 включно виплату ОСОБА_1 всіх видів грошового забезпечення, з видачею нового грошового атестату, довідки про грошове забезпечення та довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 № 393 (зі змінами).
Ухвалою суду від 18.03.2026 поновлено позивачу строк звернення до суду для зміни предмету позову прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну позовних вимог. Також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням заяви про зміну предмета позову протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.
У встановлений судом строк від відповідача відзив на заяву про зміну предмета позову не надійшов.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.11.2023 №326 старший солдат ОСОБА_1 , військовослужбовець військової служби по мобілізації на особливий період, призначений наказом командира в/ч НОМЕР_2 (по особовому складу) від 06.11.2023 №205-РС, на посаду стрільця – снайпера 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 який прибув з в/ч НОМЕР_4 АДРЕСА_1 , зараховано з 07.11.2023 до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення (а.с.119).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.01.2024 №17 старшого солдата ОСОБА_1 , стрільця – снайпера 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 відповідно до підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 з 15.01.2024 у зв`язку з перебуванням на тривалому лікуванні (а.с.128).
Згідно із витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.01.2024 №19 вважати таким, що перебуває у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, старшого солдата ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 з утриманням в списках особового складу НОМЕР_3 механізованого батальйону, строком на тридцять діб та одну добу на дорогу з 17 січня по 16 лютого 2024 року. Підстава: супровідний лист вх.№653 від 17.01.2024; рапорт ОСОБА_1 ; довідка ВЛК №48 від 16.01.2024 видана КНП «ЧОЛ Черкаської обласної ради»; відпускний квиток №383 від 17.01.2024 (а.с.120 зворот).
17.02.2024 від тимчасово виконуючого обов`язки командира 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_3 надійшов рапорт на ім`я командира НОМЕР_3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , зокрема, відповідно до змісту якого старший солдат ОСОБА_1 , який знаходиться у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 , не прибув з відпустки за станом здоров`я. Просив вважати таким, що самовільно залишив межі частини з 17.02.2024, згідно відпускного квитка №383 від 17.01.2024. На телефонні дзвінки тимчасово виконуючого обов`язки командира 9 механізованої роти старшого лейтенанта ОСОБА_4 , який намагався з ним зв`язатись, не відповідає, місце знаходження військовослужбовця на даний момент невідоме (а.с.116 зворот).
Відповідно до витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.02.2024 №50, як такий, що самовільно залишив частину, відповідно до пункту 15 розділу І наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260: знято з усіх видів забезпечення з 17.02.2024 старшого солдата ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 з утриманням в списках особового складу НОМЕР_3 механізованого батальйону (а.с.120).
Згідно із витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 21.02.2024 №1082 відповідно до статей 84, 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 1 розділу ІІ «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608, наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, з метою уточнення причин та умов самовільного залишення військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , що сприяло вчиненню правопорушення та встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною його вчинення, призначено службове розслідування стосовно випадку самовільного залишення військової частини (неповернення з відпустки) військовослужбовцем – старшим солдатом ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 , з утриманням в списках 3 механізованого батальйону, згідно рапорту №7785 від 17.02.2024 (а.с.118 зворот).
На підставі висновків службового розслідування командиром в/ч НОМЕР_1 видано наказ № 1305 від 29.02.2024, у якому зазначено, що встановлено неправомірні дії та вина військовослужбовця та причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась, а саме старший солдат ОСОБА_1 з 17.02.2024 по 19.02.2024 року безпідставно перебував за межами військової частини НОМЕР_1 та з 20.02.2024 року знаходиться на стаціонарному лікуванні. Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення старшим солдатом ОСОБА_1 , є його особиста недисциплінованість та низькі морально-психологічні якості, недбале ставлення до військової служби та виконання своїх службових обов`язків, а також недосконале знання ними статей Статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів, які стосуються виконання обов`язків військової служби, що призвело до порушення ними вимог основних положень Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Обставини, що обтяжують відповідальність старшого солдата ОСОБА_1 є вчинення ним правопорушення з метою ухилення від виконання службових обов`язків в умовах воєнного стану. Обставин, що пом`якшують відповідальність старшого солдата ОСОБА_1 , службовим розслідуванням не встановлено.
За порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно якої кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також беззастережно виконувати накази командирів, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил У країни, згідно якої кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, статті 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про порядок отримання наказу та його виконання, статті 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно якої військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому, статей 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо точного та вчасного виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особистої бойової готовності, а також підтримування на високому рівні особистої бойової готовності, в тому числі у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття, статей 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, якою передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законі в України, Військової присяги, підчас виконання обов`язків військової служби, за нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, старшого солдата ОСОБА_1 який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України затвердженого законом України від 24.03.1999 №551-XIV, «СУВОРА ДОГАНА». Відповідно п. 15 розділу І наказу Міністерства оборони У країни №260 від 07.06.2018, старшому солдату ОСОБА_1 , не виплачувати грошове забезпечення з 17 лютого 2024 року по 19 лютого 2024 року, у зв`язку зі здійсненням у вказаному місяці невиходу на службу без поважних причин (а.с.127).
Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.01.2025 №23 змінено статус військовослужбовця, старшого солдата ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 з утриманням в списках особового складу 3 механізованого батальйону, який вважався таким, що 17.02.2024 самовільно залишив частину, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №901 від 23.08.2023 вважати таким, що перебуває на тимчасовому військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 21.01.2025 (до отримання документів на звільнення) (а.с.129).
Згідно із витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.01.2025 №27 старшого солдата ОСОБА_1 , колишнього стрільця – снайпера 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону, який перебував в розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 , звільнено наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23.01.2025 №11-РС у відставку за підпунктом «б» п.2 ч.4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» (за станом здоров`я – непридатний до військової служби) (а.с.59).
Вважаючи наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 17.02.2024 №50 та невиплату грошового забезпечення з цієї дати протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 3 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV (далі Статут внутрішньої служби), порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 9 Статуту внутрішньої служби визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців, зокрема, обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
В силу статті 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно з статтею 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут) військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (стаття 5 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до абз. 1 п.11 ст. 10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) становить не менше тижня та не може перевищувати в цілому чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні). У разі направлення військовослужбовця на лікування за кордон у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, загальний час його перебування на лікуванні за кордоном, включаючи час переміщення з одного іноземного закладу охорони здоров`я до іншого та час очікування між плановими хірургічними втручаннями, не може перевищувати дванадцяти місяців підряд. 
Після закінчення встановленого абзацом першим цього пункту строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.
Після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не надається.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок №260).
Відповідно до п.15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується:
за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати;
якщо виплачуються академічні стипендії;
за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше;
за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки;
за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату);
за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом;
за час відбування покарання на гауптвахті військовослужбовцями строкової військової служби.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Відповідно до пункту 11.1 розділу ХІ Порядку №260 військовослужбовцям, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усунуті від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або повноважень на посаді, з наступного після усунення (відсторонення) дня за період, протягом якого вони не виконували службові обов`язки (службові повноваження або повноваження на посаді), виплачуються посадові оклади, оклади за військовими званнями та надбавка за вислугу років.
У разі скасування наказів про усунення військовослужбовців від виконання службових обов`язків (якщо за результатами службового розслідування підстави прийняття такого рішення не підтвердилися) або наказів про відсторонення від виконання службових повноважень (у разі закриття провадження у справі про адміністративне корупційне правопорушення у зв`язку з відсутністю події або складу адміністративного правопорушення) за період, протягом якого військовослужбовці не виконували службові обов`язки (службові повноваження), виплачуються щомісячні додаткові види грошового забезпечення, на отримання яких вони втратили право у зв`язку з усуненням (відстороненням) від виконання службових обов`язків (службових повноважень).
Пунктом 34.4 розділу XXXIV Порядку №260 встановлено, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Про призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Судом встановлено, що позивач 17.02.2024 не повернувся із відпустки до військової частини, на телефонні дзвінки тимчасово виконуючого обов`язки командира 9 механізованої роти старшого лейтенанта ОСОБА_4 , який намагався з ним зв`язатись, не відповідав, місце знаходження військовослужбовця було невідоме, про зазначений факт від тимчасово виконуючого обов`язки командира 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_3 надійшов рапорт. На підставі зазначеного командир в/ч НОМЕР_1 видав наказ (по стройовій частині) від 17.02.2024 №50, відповідно до пункту 15 розділу І наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, яким знято з усіх видів забезпечення з 17.02.2024 старшого солдата ОСОБА_1 ..
Зазначений факт неприбуття своєчасно із відпустки до розташування військової частини підтверджено службовим розслідуванням (а.с.110-115), а саме старший солдат ОСОБА_1 з 17.02.2024 по 19.02.2024 року безпідставно перебував за межами військової частини НОМЕР_1 та з 20.02.2024 року знаходиться на стаціонарному лікуванні. 
Доказів протилежного позивачем та його представником до суду не надано.
Отже, оскільки встановлено, що позивач з 17.02.2024 по 19.02.2024 безпідставно перебував за межами військової частини НОМЕР_1 , суд вважає, що відповідач правомірно видав наказ (по стройовій частині) від 17.02.2024 №50, відповідно до пункту 15 розділу І наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260. Тому у задоволенні позовних вимог про визнання наказу протиправним та його скасуванню необхідно відмовити. 
Однак, оскільки з 20.02.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні, суд вважає, що наявні підстави для поновлення виплати йому грошового забезпечення із зазначеної дати, про що командиром виноситься відповідний наказ.
Тому суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 відновити з 17.02.2024 по 25.01.2025 включно виплату ОСОБА_1 всіх видів грошового забезпечення шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо призупинення виплати грошового забезпечення за період з 20.02.2024 по 25.01.2025 та зобов`язання відповідача відновити нарахування та виплату грошового забезпечення за період з 20.02.2024 по 25.01.2025
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача видати оновлений грошовий атестат, довідки про грошове забезпечення та довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 №393 (зі змінами), суд зазначає, що відповідачем перерахунок грошового забезпечення не проведено, а тому така позовна вимога є передчасною.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.
Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення адміністративного позову. 
Враховуючи предмет даного позову, відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо призупинення виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 20.02.2024 по 25.01.2025
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату грошового забезпечення за період з 20.02.2024 по 25.01.2025.
У задоволенні інших позовних вимог – відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 27 квітня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ). 
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 ).

Суддя С.В. Бородавкіна