Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.06.2026  	Справа №607/5468/26 Провадження №2/607/3901/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді - Позняка В.М., 
за участю секретаря с/з - Козак О.Є., відповідачки ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, просить звільнити його:
від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за виконавчим листом № 607/3752/14 у розмірі 71 463,37 гривень.
від сплати штрафу, накладеного Постановою Калуського відділу ДВС від 01.04.2025 року на користь стягувача у розмірі 50% від суми заборгованості, що складає 41 043,93 гривень.
від сплати виконавчого збору, стягнення якого визначено Постановою Калуського відділу ДВС від 01.04.2025 на користь держави у розмірі 8 208,79 гривень.
Позов мотивовано тим, що позивач є особою з інвалідністю II групи (встановлено довічно згідно з довідкою МСЕК від 29.09.2022).
З 07.12.2012 року він перебуває на амбулаторному лікуванні у лікаря-психіатра з діагнозом F-20.0 (шизофренія) та, згідно з медичною довідкою, потребує постійного стороннього догляду, нагляду та лікування.
Позивач не отримує жодних інших доходів, окрім державної соціальної допомоги, яка становить 2 361,00 грн. Через стягнення половини цієї суми як аліментів, у нього на прожиття залишається лише 1 180 грн на місяць. Він наголошує, що ця сума є значно нижчою за встановлений у 2026 році прожитковий мінімум (3 209 грн), через що він перебуває за межею бідності.
Через стан здоров`я він не має можливості влаштуватися на роботу та самостійно оплачувати лікування, ліки, продукти і комунальні послуги.
Стверджує, що у нього повністю відсутнє будь-яке рухоме або нерухоме майно, яке можна було б реалізувати (продати) для погашення накопичених боргів.
На момент подання заяви син ОСОБА_3 вже досяг повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто 18 років йому виповнилося у лютому 2025 року).
Позивач зазначає, що заборгованість виникла не через ухилення чи небажання платити, а виключно через тривалу відсутність реальної фізичної та фінансової можливості через хворобу і мізерний розмір державних виплат у минулі роки.
Посилаючись на положення статті 197 Сімейного кодексу України, позивач вважає, що наявні обставини, які мають істотне значення, дають підстави для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.03.2026 суд постановив відкрити провадження у справі та призначити підготовче судове засідання.
Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 08.05.2026 суд постановив закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду.
В судове засідання позивач не з`явився, звернувся в суд із заявою, в якій просив розглянути справу в його відсутності.
Відповідачка в судовому засіданні визнала позов та просила його задовольнити.
Судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 04.02.2013 у справі № 1915/20877/2012. 
В цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 . 
Згідно з рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.12.2014, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу).
На виконання вказаного рішення 11.02.2015 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист № 607/3752/14-ц.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 та довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 220052 від 29.09.2022, ОСОБА_2 повторно встановлено другу (ІІ) групу інвалідності довічно у зв`язку із загальним захворюванням. 
Згідно з медичною довідкою лікаря-психіатра № 56 від 18.12.2025, виданою КНП «Калуська міська лікарня», позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 07.12.2012 року з діагнозом F-20.0, є інвалідом 2-ї групи довічно та потребує постійного стороннього догляду, нагляду і лікування. 
Як видно з листа Управління соціального захисту населення Калуської міської ради від 19.12.2025 № 07-24/5577/10/, позивачу в період з 26.06.2013 по 31.01.2017 нараховувалась та виплачувалась державна соціальна допомога як особі з інвалідністю ІІ групи. 
Згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 1840 від 18.12.2025, ОСОБА_2 перебуває на обліку та з серпня 2017 року отримує державну соціальну допомогу по інвалідності ІІ групи, розмір якої станом на дату видачі довідки становить 2 361,00 грн щомісячно. 
З розрахунку із сплати аліментів Калуського відділу ДВС (додаток 15) вбачається, що станом на 01.12.2025 сума коштів, яка підлягала стягненню з боржника, становить 125583,65 грн, фактично сплачено/стягнуто - 54 120,28 грн, а чиста сума заборгованості складає 71 463,37 грн. 
Відповідно до постанови заступника начальника Калуського відділу ДВС Лисенчук О.С. про накладення штрафу від 01.04.2025 у виконавчому провадженні № НОМЕР_6, у зв`язку з наявністю заборгованості, що перевищує суму платежів за три роки, на позивача накладено штраф на користь стягувача у розмірі 50% від суми боргу, що становить 41043,93 грн. 
Як видно з постанови заступника начальника Калуського відділу ДВС про стягнення виконавчого збору від 01.04.2025 у ВП № НОМЕР_6, з боржника у зв`язку з наявністю заборгованості (яка на момент розрахунку до повноліття дитини становила 82 087,87 грн) визначено до стягнення виконавчий збір у розмірі 8 208,79 грн. 
Всебічно, повно об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази по справі, суд доходить такого висновку.
Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").
Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд (постанова Верховного Суду від 28 червня 2023 року в справі № 186/126/21).
Частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
На обґрунтування своїх доводів щодо звільнення від сплати заборгованості за аліментами позивач посилається на тяжкий стан здоров`я, встановлення йому довічно ІІ групи інвалідності, психічне захворювання, необхідність постійного стороннього догляду та відсутність можливості працевлаштування і отримання доходів, окрім державної соціальної допомоги.
Судом достеменно встановлено, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, встановленою йому повторно та довічно у зв`язку із загальним захворюванням, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 та довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 220052 від 29.09.2022. Зазначена обставина у сукупності з медичною довідкою лікаря-психіатра № 56 від 18.12.2025 про перебування позивача на обліку з 07.12.2012 з діагнозом F-20.0 та потребу в постійному сторонньому догляді, нагляді й лікуванні, дає суду підстави визнати наявність у позивача тяжкої хвороби у розумінні статті 197 СК України.
Єдиним джерелом доходу позивача є державна соціальна допомога по інвалідності в розмірі 2 361,00 грн щомісячно, що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 1840 від 18.12.2025, та що є меншим за прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 2026 рік. 
Будь-якого рухомого чи нерухомого майна, за рахунок якого можливе було б погашення заборгованості, позивач не має; відповідних доказів протилежного відповідачкою чи третьою особою суду не надано.
Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнала повністю. Оскільки син сторін ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на час розгляду справи досяг повноліття, його права та інтереси заявленими вимогами не порушуються, а визнання позову відповідачкою не суперечить закону, суд приймає таке визнання та враховує його при ухваленні рішення відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України.
За таких обставин суд доходить висновку, що заборгованість за аліментами в сумі 71463,37 грн виникла не внаслідок ухилення позивача від виконання батьківського обов`язку, а внаслідок тяжкої хвороби та об`єктивної безпорадності, що є підставою, передбаченою статтею 197 СК України, для повного звільнення позивача від її сплати.
Щодо вимоги про звільнення від сплати штрафу в розмірі 41 043,93 грн, накладеного на підставі частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», суд враховує, що штраф, передбачений частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», є додатковим заходом майнового впливу на боржника, який застосовується у зв`язку з наявністю та тривалим існуванням заборгованості зі сплати аліментів. 
Так, відповідно до пункту 14 статті 71 Закону, суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.
Оскільки суд дійшов висновку про наявність передбачених статтею 197 СК України підстав для звільнення позивача від сплати самої заборгованості за аліментами, подальше стягнення штрафу, нарахованого саме у зв`язку з існуванням такої заборгованості, не відповідатиме засадам справедливості, добросовісності та розумності, закріпленим у статті 3 ЦК України.
Окрім цього, суд враховує правову природу штрафу, передбаченого частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". На відміну від інших видів штрафів, які зазвичай стягуються в дохід держави, зазначений штраф за заборгованість по аліментах стягується з боржника і перераховується безпосередньо стягувачу (у цьому випадку - ОСОБА_1 ).
Оскільки відповідачка ОСОБА_1 є єдиним одержувачем цих штрафних коштів і в судовому засіданні вона повністю й беззастережно визнала позовні вимоги, таке визнання охоплює і вимогу про звільнення від сплати штрафу. 
Тому вимога про звільнення від сплати штрафу також підлягає задоволенню.
Водночас суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині звільнення від сплати виконавчого збору в розмірі 8 208,79 грн, з огляду на таке. 
Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір є платою за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби та стягується з боржника не на користь стягувача, а до Державного бюджету України. 
На відміну від заборгованості за аліментами та штрафу, що є зобов`язаннями, похідними від сімейно-правових відносин сторін, виконавчий збір є самостійним публічно-правовим платежем, що компенсує державі вартість фактично вчинених виконавчих дій, і не належить до складу заборгованості зі сплати аліментів у розумінні статті 197 СК України. 
Зазначена норма Сімейного кодексу України надає суду право звільнити платника аліментів лише від заборгованості за аліментами як сімейно-правового зобов`язання перед стягувачем, але не передбачає права суду звільняти боржника від виконавчого збору - обов`язку публічно-правового характеру, підстави звільнення від якого визначаються спеціальним законодавством про виконавче провадження. 
Оскільки чинне законодавство не наділяє суд такими повноваженнями в межах розгляду цієї справи, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Крім того, вказана вимога не стосується відповідача ОСОБА_1 , а пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, статтями 180, 181, 197 СК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.
Звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим листом № 607/3752/14-ц, виданим 11.02.2015 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, у розмірі 71 463,37 грн.
Звільнити ОСОБА_2 від сплати штрафу в розмірі 41043,93 грн, накладеного постановою заступника начальника Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 01.04.2025 у виконавчому провадженні № НОМЕР_6.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині звільнення від сплати виконавчого збору в розмірі 8 208,79 грн - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити сторін:
Позивач: ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , засоби зв`язку: телефон: НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , засоби зв`язку: телефон: НОМЕР_5 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: 77300, Івано-Франківська область, місто Калуш, проспект Лесі Українки, будинок 1, код ЄДРПОУ: 38472755 .
Головуючий суддя    	В. М. Позняк