Справа № 456/2952/26
Провадження № 3/456/1314/2026

ПОСТАНОВА
іменем України

01 червня 2026 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н. М. ,розглянувши матеріали, які надійшли з Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , курсанта 123 навчальної групи навчального курсу факультету управління діями підрозділів танкових військ ВІТВ НТУ «ХПІ», українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , -  
- за ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , будучи курсантом 123 навчальної групи навчального курсу факультету управління діями підрозділів танкових військ ВІТВ НТУ «ХПІ» 10 травня 2026 року близько 22:25 год. самовільно залишив місце тимчасового розміщення підрозділу інституту (м. Моршин Львівської область), а 12 травня 2026 року близько 13:50 год. самостійно повернувся до тимчасового розміщення навчального закладу, (м. Львів) документів на підтвердження поважності відсутності не надав, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
Правопорушник у судове засідання не з`явився, хоча судом належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. При цьому у матеріалах справи міститься заява, згідно якої правопорушник свою вину у вчиненому правопорушення визнає та просить проводити розгляд справи у його відсутності.
Згідно вимог ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу у відсутності особи правопорушника.
Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Так, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ч. 3 ст. 173-11 КУпАП, відповідальність за цією нормою закону настає за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення доводиться матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення № 10 від 19.05.206 року, військовим квитком  ОСОБА_1 , витягом з наказу начальника Військового інституту від 30.08.2024 року №260, поясненнями.
Частиною 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено в Україні наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець має додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Враховуючи наведене, особу порушника, вбачаю в його діях ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП та вирішуючи питання про вид стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та вважає за необхідне накласти на  ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 172-11 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу, що на думку суду є достатнім для запобігання вчиненню у подальшому правопорушень.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір.
При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що правопорушник користується встановленими законодавством пільгами, передбаченими ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» на підставі яких, його звільняється від сплати судового збору.
Відтак, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому з правопорушника ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за винесення постанови про накладення на таку особу адміністративного стягнення, у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст. ст. 283, 284,  КУпАП, суд -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП і притягнути до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 665(шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення.
Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Назар ЯНІВ