27.05.2026 
ЄУН 389/1625/25
провадження №2/389/427/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року Знам`янський міськрайонний суд 
Кіровоградської області
у складі: 
головуючого судді Українського В.В.
за участю секретаря судового засідання Гой І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду міста Знам`янка Кіровоградської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, 

В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вимоги обґрунтував тим, що він є онуком ОСОБА_3 , яка проживала у селі Трепівка Кропивницького району Кіровоградської області до січня 2007 року. За станом здоров`я їй було важко обходити себе самій, тому її забрала до себе донька ОСОБА_2 . Перед від`їздом до доньки ОСОБА_3 передала онуку деякі речі, фотознімки та доручення на отримання сільськогосподарської продукції і грошей у ЗАТ «Агродар» відповідно до договору оренди землі. У 2021 році позивачу стало відомо про те, що баба нібито склала заповіт на його ім`я на спадкування належної їй земельної ділянки і 01.12.2021 отримав у Суботцівській сільській раді засвідчену секретарем копію з архівного екземпляру заповіту. Оригіналу заповіту на той час не мав, тому до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався. Згодом знайшов оригінал заповіту серед переданих йому бабою речей та завернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. нотаріусом надано роз`яснення про те, що він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті баби та рекомендовано звернутися до суду. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час смерті проживала та була зареєстрована в місті Кривий Ріг разом із дочкою ОСОБА_2 . Позивач вважає, що відповідач не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, так як знала, що ОСОБА_3 заповіла все своє майно ОСОБА_1 . Вважає причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважною, та просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини.
Представником відповідача надано відзив на позов, відповідно до якого він заперечує проти задоволення позовних вимог. Заперечення обґрунтував тим, що 13 січня 2001 року спадкодавець ОСОБА_3 склала заповіт на користь своєї дочки – ОСОБА_2 , посвідчений секретарем виконкому с. Трепівка Знам`янського району Кіровоградської області та зареєстрований в реєстрі за № 53, в якому заповідала все своє майно ОСОБА_2 . У листопаді 2006 року у зв`язку з тим, що мати відповідача – спадкодавець хворіла (мала гіпертонічну хворобу, варикозне розширення вен, серцеву недостатність та болі в ногах), та не могла сама себе обходити, доглядати за будинком та городом, відповідачка забрала її з села до себе в квартиру в місті Кривий Ріг, де проживала разом з матір`ю та піклувалася про неї з листопада 2006 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідач по справі, будучи впевненою в тому, що вона є спадкоємицею за законом першої черги після смерті її матері, проживаючи разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, маючи заповіт від своєї матері на свою користь на все майно, що їй належало, є спадкоємицею після її смерті. Про те, що існує ще один заповіт на користь позивача відповідачка дізналася тільки в листопаді 2024 року, отримавши первісний позов від позивача по справі, який був залишений судом без розгляду у зв`язку з його неявкою до суду.
Спадкодавець - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шестимісячний строк для подачі заяви, встановлений ст. 1270 ЦК України, сплинув 18.06.2012. З моменту спливу строку для подачі заяви до дати – 19.08.2024 фактичного подання позивачем заяви про прийняття спадщини минуло 12 років та 8 місяців. За доводами позивача, останній дізнався про існування заповіту в 2021 році, а саме 01.12.2021, отримавши його копію. Однак, активні дії щодо прийняття спадщини почав вчиняти тільки через 2 роки та 8 місяців , звернувшись до нотаріуса тільки 19.08.2024 року. Таким чином, навіть якщо припустити, що Позивач дізнався про заповіт тільки в грудні 2021 року, то заява про прийняття ним спадщини була подана до нотаріуса тільки через 2 роки та 8 місяців і поважних причин або непереборних обставин, які б унеможливлювали або перешкоджали б позивачу зробити це в межах строку, передбачено ЦК України в позові не наведено
Відповідач вважає, що позивач знав про існування заповіту, мав його оригінал та мав довіреність на отримання грошових коштів за оренду паю, по якій довгий час отримував орендну плату та не турбувався про те, щоб оформити належними чином свої спадкові права на земельні ділянки, вважаючи, що наявність заповіту гарантує йому беззаперечні права на земельні ділянки.
Відсутність оригіналу заповіту не можна вважати об`єктивною, непереборною, істотною причиною, за якої звернення із заявою про прийняття спадщини є неможливою. Відсутність оригіналу заповіту у Позивача ніяким чином не було і не могло бути перешкодою для Позивача звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом одразу як йому стало відомо про існування такого заповіту ще в грудні 2021 року, що їм зроблено не було. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки невідомі. 
Представник відповідача у судовому засіданні просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час своєї смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 разом із дочкою ОСОБА_2 . Шостою криворізькою державною нотаріальною конторою після її смерті 19.08.2024 заведена спадкова справа №223/2024. Відповідно до наданих нотаріусом матеріалів спадкової справи встановлено, що із заявою про прийняття спадщини звернулася донька спадкодавця ОСОБА_2 . Вказала, що ОСОБА_3 за життя склала заповіт на ім`я ОСОБА_2 , посвідчений 12 січня 2001 року ОСОБА_5 , секретарем виконкому Трепівської сільської ради народних депутатів Знам`янського району Кіровоградської області, зареєстровано в реєстрі за №53. Всю спадщину вона прийняла на підставі ст.1268 ЦК України, постійно проживаючи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заповіт складений на все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося.
Вказала, що їй відомо про те, що ОСОБА_3 за життя склала ще один заповіт посвідчений 09 жовтня 2026 року ОСОБА_5 , секретарем виконкому Трепівської сільської ради народних депутатів Знам`янського району Кіровоградської області, зареєстровано в реєстрі за №294.
Також із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 , на ім`я якого спадкодавця скла заповіт посвідчений 09 жовтня 2026 року ОСОБА_5 , секретарем виконкому Трепівської сільської ради народних депутатів Знам`янського району Кіровоградської області, зареєстровано в реєстрі за №294. Заповіт складеній на земельну ділянку згідно державного акту 1-КР №031310, що знаходиться на території Трепівської сільської ради та майнову частку (пай) згідно свідоцтва НОМЕР_1 . 
ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 29 липня 2025 року на земельну ділянку, зареєстроване в реєстрі за №685. 
Представнику ОСОБА_1 ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що спадкоємцем був пропущений 6 місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, та у зв`язку з відсутністю доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. рекомендовано звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
Поважність причини пропуску такого строку позивач вважає необізнаність про наявність заповіту від спадкодавця на його ім`я, про який йому стало відомо 01.12.2021, коли ним було отримано засвідчену копію архівного екземпляру заповіту, а оскільки на той час Позивач не мав його оригіналу, то не міг вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови в її прийнятті спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). 
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). 
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України та п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України дозволяє сформулювати правило, відповідно до якого надання судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можливо у разі: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави та 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У такому разі, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Відповідно до ст. 67 ЗУ «Про нотаріат», п. п. 2.1, 3.1, 3.3 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 року № 296/5 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини, або будь-яким нотаріусом незалежно від місця відкриття спадщини у випадках, встановлених абзацами першим, третім, четвертим пункту 21 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, на підставі поданої першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового та/або спільного майна: зокрема, про прийняття спадщини або відмову від її прийняття. 
Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу у письмовій формі (або такої, що надійшла засобами поштового зв`язку або технічними засобами електронних комунікацій). 
Згідно з п. п. 1.2, 2.2. розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 року № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, статусу території, яка є місцем відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту, крім випадків, передбачених підпунктом 2.7 цього пункту (коли існує заведена спадкова справа іншим нотаріусом). 
Згідно зі ст. 46-1 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них. Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій використовує відомості Єдиного державного демографічного реєстру, а також Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України. Користування єдиними та державними реєстрами здійснюється безпосередньо нотаріусом, який вчиняє відповідну нотаріальну дію. 
В постанові Великої Палати ВС від 26.06.2024 р. у справі № 686/5757/23, зазначено, що головною ознакою поважних причин пропуску подачі заяви про прийняття спадщини є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. 
За доводами позивача, останній дізнався про існування заповіту в 2021 році, а саме 01.12.2021, отримавши його копію. Однак, активні дії щодо прийняття спадщини почав вчиняти тільки через 2 роки та 8 місяців, звернувшись до нотаріуса тільки 19.08.2024. 
Таким чином, після того як позивач дізнався про існування заповіту на його ім`я та ознайомився із його змістом в грудні 2021 року, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття ним спадщини 2 роки та 8 місяців і поважних причин або непереборних обставин, які б унеможливлювали або перешкоджали б позивачу зробити це в межах строку, передбачено ЦК України в позові не наведено.
Велика Палата ВС в постанові від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 наголосила, що для конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.
Важливим під час вирішення питання про надання особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини також є факт прийняття спадщини іншими спадкоємцями за законом, оскільки в такому разі може відбутися втручання у право власності інших осіб, порушення принципу правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно реалізувала власні цивільні права. Наведене зумовлює потребу в дотриманні принципу «пропорційності» втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину. Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України)
З моменту відкриття спадщини відповідач як спадкоємець першої черги, яка прийняла спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, набула право володіння та право користування спадковим майном і набуде право ним розпорядитися після оформлення спадщини. Ухвалення судового рішення про надання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини після спливу майже 16 років зі смерті спадкодавця є втручанням у право власності відповідача як спадкоємця, який прийняв спадщину та добросовісно скористався власними цивільними правами, та не відповідатиме принципу пропорційності втручання у право власності на спадкове майно.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що наявних належних та достатніх доказів, які б беззаперечно свідчили про наявність у позивача перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, ним не наведені, не доведено доводів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які б перешкоджали поданню такої заяви вчасно, навіть після того, як позивачу стало відомо про заповіт, а безпідставне визначення додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права відповідача як спадкоємця, який прийняв спадщину, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. 
З метою отримання правничої допомоги відповідачем був укладений договір про надання правової допомоги з адвокатом на представництво інтересів відповідача у даній справі від 11.11.2024. 
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Орієнтовний розрахунок суми судових витрат має бути поданий стороною з першою заявою по суті спору. 
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Враховуючи, що Відповідач при розгляді даної справи користується професійною правничою допомогою адвоката, відповідач зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які він поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом даної цивільної справи орієнтовно складає 10 000 грн.
Представником відповідача надано заяву про те, що розмір витрат на адвоката складає 6300 гривень, а не 10000 гривень, як було заявлено за попереднім розрахунком. Надано додаток до договору про надання правової допомоги від 11.11.2024 та акт про надання адвокатських послуг.
Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. 258, 259, 263, 265, 273, 353 ЦПК України суд, 

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Судовий збір покласти на позивача.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 6300 гривень.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – ОСОБА_1 місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач – ОСОБА_2 місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя В.В.Український