РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
30 червня 2026 р.  Справа № 640/22291/19

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АБВ Строй" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ Строй" з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомленні-рішення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем безпідставно зроблено висновки про фіктивність господарських операцій ТОВ "АТБ Строй" з контрагентом ТОВ "Лофт Классік", які відображені в акті № 418/26-15-14-02-06/35209325 від 27.06.2019 року. Оскільки вказані операції відповідають вимогам чинного законодавства, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00009761402 від 23.07.2019 року.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.11.2019 року відкрито провадження у цій справі та розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами.
Відповідачем надано відзив на адміністративний позов, в якому останній з позовними вимогами не погоджується та вважає, що у їх задоволенні слід відмовити. Зазначає, що проведеною перевіркою не підтверджено реальності здійснення господарських операцій, оскільки відносно контрагента позивача ТОВ "Лофт Классік" зареєстровано облікову картку суб`єкта фіктивного підприємництва № 2355/8/26-57-21-04 від 19.12.2017 року, а також здійснюються відповідні кримінальні провадження за фактами фіктивного підприємництва.
Згідно наданої позивачем відповіді на відзив, зазначає, що заведення картки фіктивного підприємництва не свідчить про фіктивність підприємства, як і окремі документи з кримінальних проваджень, за виключенням остаточних судових рішень, не можуть свідчити про відсутність проведених господарських операцій.
На підставі п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 року № 2825-IX (в редакції Закону № 3863-IX від 16.07.2024 року) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 року № 399.
За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 640/22291/19 передана на розгляд та вирішення Вінницькому окружному адміністративному суду.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2025 року зазначену справу було передано на розгляд судді Вінницького окружного адміністративного суду Альчуку М.П.
Ухвалою від 17.03.2025 року адміністративну справу № 640/22291/19 прийнято до свого провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження виклику (повідомлення) сторін. Також даною ухвалою замінено первісного відповідача у справі його правонаступником – Головним управлінням ДПС у м. Києві (ЄДРПОУ ВП 44116011)
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову, з наступних підстав.
Судом встановлено, що посадовими особами Головного управління ДФС у м. Києві у 2019 році проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "АТБ Строй" з питань дотримання вимог податкового законодавства при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ "Лофт Классік" за жовтень 2017 року показників декларації з ПДВ та за 2017 рік – показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємства.
Результати перевірки оформлені актом № 418/26-15-14-02-06/35209325 від 27.06.2019 року, згідно якого встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 188.1 ст. 188, п. п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в загальній сумі 77820 грн. за жовтень 2017 року.
23.07.2019 року відповідачем прийняте щодо позивача податкове повідомлення-рішення № 00009761402, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ 77820 грн. та застосовано 38910 грн. штрафних (фінансових) санкцій.
Дане рішення одночасно являється предметом оскарження у даній справі.
Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України). 
При цьому, в даному випадку норми Податкового кодексу України застосовуються в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до пп. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення, визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків, застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, що передбачено п.п. 20.1.18, 20.1.19 цього ж Кодексу.
Як свідчать матеріали справи за наслідками проведеної перевірки, контролюючим органом складено акт № 418/26-15-14-02-06/35209325 від 27.06.2019 року, висновки якого стали підставою для прийняття податкового повідомлень-рішення від 23.07.2019 року № 00009761402.
Перевіркою встановлено, що в порушення норм податкового законодавства ТОВ "АТБ Строй" віднесено до складу витрат операційної діяльності, в тому числі: собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг), вартість послуг без підтвердження реальності здійснення господарських операцій по ТОВ "Лофт Классік".
В порушення п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України ТОВ "АТБ Строй" завищило суму податкового кредиту в декларації з ПДВ за жовтень 2017 року на загальну суму 77820 грн.
Даний висновок контролюючого органу ґрунтується на факту реєстрації ГУ ДФС у м. Києві картки суб`єкта фіктивного підприємництва ТОВ "Лофт Классік" № 2355/8/26-57-21-04 від 19.12.2017 року, у якій зазначено, що підприємство зареєстровано у органах державної реєстрації фізичною особою з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження. Згідно з коментарем картки: "гр. ОСОБА_1 повідомив про непричетність до реєстрації та діяльності підприємства".
Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.
Згідно із п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Таким чином, враховуючи викладені норми Податкового кодексу України зазначено про існування декількох підстав для формування податкового кредиту, а саме: наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, фактична сплата грошових коштів контрагенту, в сумі визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.
Як свідчать матеріали справи, між ТОВ "АТБ Строй" та ТОВ "Лофт Классік" укладено договір від 01.08.2017 року № 01082017 про постачання товару та надання послуг. Згідно вказаного договору постачальник зобов`язується постачати товар, надавати послуги для використання у підприємницькій діяльності, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору. Кожна партія товару визначається накладною, в якій зазначається: найменування товару, кількість товару, що повинна постачатися в конкретній партії, часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) за сортами, марками, типами, розмірами та додаткові до комплексу вироби. Також визначено, що кожна послуга визначається актом виконаних робіт, в якому зазначається: найменування послуги, кількість, що повинна постачатися/виконуватися.
Виконання умов вказаного договору підтверджується актами № ОУ-0000017 від 28.10.2017 року та № ОУ-0000025 від 30.10.2017 року, видатковою накладною № РТ-000068 від 30.10.2017 року, податковими накладними № 323 від 28.10.2017 року, № № 324, 330 від 30.10.2017 року.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. 
Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Дослідивши під час розгляду справи надані первинні документи, судом встановлено, що всі вони складені у відповідності до вказаних норм Закону та під час здійснення господарської операції. Їх зміст підтверджує, реальність господарських операцій між ТОВ "АТБ Строй" та ТОВ "Лофт Классік" щодо постачання товару та наданих послуг із зазначенням дати проведення операції, об`єкта, суми, сплаченої за проведені роботи, в тому числі з ПДВ.
Крім того, під час проведеної перевірки, контролюючим органом враховані відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень щодо наявності ухвали Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/18832/18 по кримінальному провадженню № 32017000000000258 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 205 КК України, та ухвали Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/22798/18 по кримінальному провадженню № 42017000000004274 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 358 КК України. Серед фігурантів даних кримінальних проваджень наявне ТОВ "Лофт Классік".
Однак, зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.
Чинне законодавство не зобов`язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відносити відповідні суми податку на додану вартість до податкового кредиту.
Однак податковий орган може довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Так, податкова вигода може бути необґрунтованою, зокрема, якщо господарські операції між позивачем та його контрагентом не були реальними, а оформлялися лише документально.
Відповідно до кримінально-процесуального закону, до дня набрання законної сили відповідним рішенням у кримінальній справі, можуть бути оцінені як докази виключно у рамках розслідування та розгляду такої кримінальної справи і не можуть бути підставою для прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення про визначення платникові податків грошового зобов`язання, розрахованого за результатами такої перевірки та бути предметом дослідження судами при встановленні правомірності, чи протиправності формування платником податку даних податкового обліку.
Станом на день прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідних судових рішень у кримінальних справі, які б набрали законної сили у відношенні ТОВ "Лофт Классік" не було прийнято. При цьому, інших доказів, які підтверджують фіктивність господарської операції між ТОВ "АТБ Строй" та ТОВ "Лофт Классік" контролюючим органом не надано.
Вирішуючи адміністративну справу, суд керується визначеними ст. 6 КАС України принципами щодо верховенства права, згідно яких, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно ч. 2 цієї ж статті, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Таким чином, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, який зазначив, що у разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (див. рішення по справі "Інтерсплав проти України" (заява № 803/02), п. 38).
Так, Рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року (справа "Щокін проти України") забезпечує гарантування одного з найважливіших принципів податкового законодавства, а саме презумпцію правомірності рішень платника податку у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Зокрема, Європейський суд справ людини зазначив, що у разі, коли національне законодавство припускало неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків платників податків, національні органи були зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для платника податків. Однак у справі, що розглядається, органи державної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати прибуткового податку (див. Рішення Європейського суду з прав людини, від 14.10.2010 р. п. 57 справа "Щокін проти України").
Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Булвес" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) від 22.01.2009 року надає змогу не допустити обмеження законного права платника податків на податковий кредит, віднесення певних сум до витрат, за умови реальності господарської операції, у випадку порушення його контрагентом та контрагентами такого контрагента податкової дисципліни. Вказаним Рішенням роз`яснено, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги є надмірним тягарем для платника податку, що порушить справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.
Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).
Згідно ст. ст. 77, 90 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, з урахуванням Європейського суду з прав людини, суд доходить висновку про протиправність та скасування податкового повідомлення-рішення № 00009761402 від 23.07.2019 року.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ Строй" (м. Київ, вул. Ю.Коцюбинського, 7 офіс 5А, ЄДРПОУ 35209325) до Головного управління ДПС у м. Києві (м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ЄДРПОУ ВП 44116011) задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві № 00009761402 від 23.07.2019 року.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ Строй" сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1921 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя Альчук Максим Петрович