Справа №295/6491/26
3/295/1684/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.05.2026 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Довгалюк Людмила Василівна, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвоката Черткова В.О., потерпілого ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали, які надійшли з Житомирського районного управління поліції № 1 ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) 
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , пенсіонерки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -
В С Т А Н О В И В :
Відповідно до протоколу, 14.04.2026 о 12 годині 50 хвилин ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство, а саме спілкувалася з ОСОБА_1 , чим своїми діями порушила вимоги термінового заборонного припису (далі - ТЗП) серії АА № 511055, винесеного 10.04.2026 працівниками поліції, про заборону спілкування, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Як під час допиту зазначила свідок ОСОБА_3 , яка є її донькою, повідомила, що її матір не може прибути до суду, оскільки не дозволяє стан її здоровя, про що стороною захисту надано відповідні медичні документи.
Захисник Чертков В.О. просив закрити провадження у справі за відсутністю в діях його підзахисної події та складу адміністративного правопорушення, в обгрунтування якого зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не містить конкретизації того, які саме дії ОСОБА_2 вчинила чи які обов`язки не виконала/порушила права, що перебувають у причинному зв`язку з заподіяною потерпілому будь-якої шкоди, а також не зазначено посилань на докази, що така шкода завдана останньому взагалі, що суперечить Інструкції з оформлення матеріалів про адміністравтині правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС від 06.11.2025 № 1376. 
Крім того, адвокат зазначив про те, що протокол не може грунтуватися на припущеннях. Акцентував увагу на неврученні другого примірника протоколу про адміністратвине правопорушення його підзахисній, що унеможливило доведення нею своєї правоти та спростування обвинувачення. Вважає, що його підзахисній не заборонено висловлювати свої думки вголос чи про себе, які не адресовані ОСОБА_1 , з яким вони проживають у одній квартирі, що також підтвердила у судовому засіданні свідок, яка є їх спільною донькою.
Потерпілий ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, просив прийняти міри до його колишньої дружини ОСОБА_2 , яка своїми протиправними діями заподіяла та продовжує завдавати йому моральних страждань, які негативно впливають на нього. Зазначив, що остання перешкоджає йому користуватися спільною квартирою, безпідставно провокує та ображає нецензурними словами, а в подальшому викликає поліцію аби будь-яким способом позбавити його права власності на нерухоме майно, яке перебуває у їх спільній власності.
Свідок ОСОБА_4 , викликана за клопотанням сторони захисту, яка є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , надала показання про те, що батько постійно провокує матір, знущається над нею, знімає на відео вибірково тільки те, що йому вигідно. Вказала, що її мати тяжко хворіє, не може фізично за станом свого здоров`я чинити насильство. 14.04.2026 батько спеціально на балконі вивісив випрану білизну, з якої стікала вода на мамині продукти харчування, що її обурило, тому вона сама про себе, а не на адресу ОСОБА_1 висловила невдоволення, натомість жодних насильницьких дій або порушення ТЗП не вчиняла.
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідка, дослідивши адміністративні матеріали, та докази, зібрані особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративне правопорушення, відтворивши надані стороною захисту відеозаписи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку. 
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до ст. 27 Закону одним із спеціальних заходів протидії домашньому насильству є терміновий заборонний припис стосовно кривдника. Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону, терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.
Статтею 25 вказаного Закону передбачено, що терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.
Частиною 2 ст. 173-8 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 464265 від 14.04.2026 долучено довідку про результати перевірки за заявою ОСОБА_1 щодо вчинення неправомірних дій колишньою дружиною ОСОБА_2 , протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.04.2026, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , копію термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 511055 від 10.04.2026.
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формуються обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.
Викладені в протоколі обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності та не викликати сумнівів.
Факт винесення термінового заборонного припису не може мати наперед встановленої доказової сили та не звільняє суд від обов`язку перевірити достовірність наведених у ньому відомостей. При цьому терміновий заборонний припис виноситься уповноваженою особою поліції як захід негайного реагування на можливу загрозу та не може свідчити про встановлення вини особи.
Суд критично оцінює пояснення потерпілого щодо завдання йому моральних страждань та не покладає їх в основу рішення, оскільки вони не підтверджені іншими доказами у справі та ґрунтуються виключно на особистому сприйнятті потерпілого. Також судом враховано наявність ТЗП стосовно нього, як кривдника, де постраждалою зазначена ОСОБА_2 , надані стороною захисту.
Судом встановлено, що викладені у протоколі обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 надала показання, які спростовують фактичні дані, зазначені у фабулі протоколу та долучених до нього документах, не підтвердила наявності у діях ОСОБА_2 факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, зазначивши, що конфліктні ситуації у сім`ї виникають на ґрунті провокативної поведінки батька, який навмисно створює конфлікти та здійснює вибіркову відеофіксацію лише окремих епізодів подій, що можуть формувати викривлене уявлення про реальний характер взаємовідносин.
Таким чином, показання свідка свідчать про відсутність об`єктивного та повного підтвердження тих обставин, які були покладені в основу складеного протоколу. Суд враховує, що вибіркова фіксація окремих моментів конфлікту без відображення його передумов, розвитку та поведінки всіх учасників не дає можливості достовірно встановити наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
Разом із тим, суд вважає, що саме по собі перебування особи у квартирі за місцем проживання, а також висловлювання про себе невдоволення певними обставинами, не адресуючи їх особу, стосовно якої встановлено ТЗП, повідомлення власної позиції без вчинення дій насильницького характеру не свідчать про порушення винесеного відносно неї ТЗП.
Доводи захисника про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності не може ґрунтуватися на припущеннях, заслуговують на увагу, вказане твердження є правильним загальним правовим принципом, винуватість особи повинна бути доведена поза розумним сумнівом.
Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд керується закріпленим у ст.ст. 62 і 129 Конституції України принципом забезпечення доведеності вини, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Оскільки в матеріалах справи відсутні належні, достатні і переконливі докази, які б беззаперечно підтверджували вину ОСОБА_2 , що свідчить про відсутність в її діянні події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що в силу п. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження в справі.
Керуючись ст. ст. 40-1, 173-8, 283, 284 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Провадження по справі про притягнення  ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя