Справа № 686/6401/25
Провадження № 2-др/686/112/26 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року м. Хмельницький 

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
у складі: головуючої судді Хараджі Н.В., 
при секретарі судового засідання Козуляк І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького заяву представника позивача Дарових Оксани Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у справі №686/6401/25 за позовом Підприємства об`єднання громадян «Бахмутське учбово-виробниче підприємство №1» Українського товариства сліпих» до ОСОБА_1 про виселення з гуртожитку без надання іншого житла,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство об`єднання громадян «Бахмутське учбово-виробниче підприємство №1» Українського товариства сліпих» звернулося до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.
У заяві зазначено, що судом було розглянуто позовну вимогу до ОСОБА_1 та прийнято рішення про виселення його з кімнати АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.
Проте судом не вирішено питання про відшкодування судових витрат відповідача ПОГ «Бахмутське УВП №1» УТОС на судовий збір та професійну правничу допомогу.
Також позивачем подавалась до суду письмова заява про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу. 
У зв`язку з цим представник позивача просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути ОСОБА_1 на користь ПОГ «Бахмутське УВП №1» УТОС судові витрати у розмірі 5028 грн., що складаються із судового збору в сумі 3 028,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.
В судове засідання учасники справи не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду заяви.
Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до рішення суду від 26.05.2026 року у справі позов було задоволено, яким виселено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з кімнати АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.
На підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги представником позивача, адвокатом Кириченком Вікторією Леонідівною, в інтересах Підприємства об`єднання громадян «Бахмутське учбово-виробниче підприємство №1» Українського товариства сліпих», подано: договір про надання правничої допомоги від 03.03.2025 року; акт приймання-передачі процесуальних документів та інших видів правничої допомоги від 31.03.2025 року; розрахунок винагороди адвоката за надання правничої допомоги; платіжну інструкцію; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За приписом ч. 2 ст. 141 цього Кодексу судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Частиною 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Рішенням суду від 26.05.2026 року позов Підприємства об`єднання громадян «Бахмутське учбово-виробниче підприємство №1» Українського товариства сліпих» до ОСОБА_1 було задоволено. Разом із тим, при ухваленні зазначеного рішення судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, зокрема витрат на сплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд має право ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Отже, заявлені вимоги про ухвалення додаткового рішення відповідають передбаченим законом підставам для його постановлення.
Судом встановлено, що представником позивача до матеріалів справи подано належні та допустимі докази понесених витрат, а саме: договір про надання правничої допомоги, акти приймання-передачі наданих послуг, розрахунок винагороди адвоката, платіжні документи, а також інші документи, що підтверджують фактичне надання та оплату правничої допомоги. Також матеріали справи містять підтвердження сплати судового збору у встановленому законом розмірі.
Згідно зі статтями 133, 137, 141 ЦПК України, судові витрати, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача, а витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню за умови їх документального підтвердження, реальності, необхідності та розумності розміру. Подані позивачем документи підтверджують фактичне понесення відповідних витрат та їх зв`язок із розглядом даної справи.
Суд враховує, що розмір заявлених витрат є співмірним із характером та складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, а також значенням справи для сторін, що відповідає критеріям, визначеним частиною 4 статті 137 ЦПК України.
Оскільки питання про розподіл судових витрат не було вирішено у рішенні суду від 26.05.2026 року, а заявлені витрати підтверджені належними доказами та відповідають вимогам процесуального закону щодо їх реальності та розумності, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення та задоволення заяви.
Керуючись, ст. 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ПОГ «Бахмутське УВП №1» УТОС (код ЄДРПОУ: 39482122) судові витрати у розмірі 5028 грн., що складаються із судового збору в сумі 3 028,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Дата виготовлення повного тексту додаткового рішення суду 18.06.2026 року.

Суддя Хмельницького
міськрайонного суду Н.В. Хараджа