ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1359/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №698/218/26 Категорія: 331060300 	Баранов О.І. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т. Л. 	
судді	Василенко Л. І., Новіков О. М.	
секретар	Івануса А.Д.	

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Міністерства оборони України – Заведія Владислава Ігоровича на рішення Калинопільського районного суду Черкаської області від 14.04.2026 (повний текст складено 16.04.2026, суддя в суді першої інстанції Баранов О. І.) у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Звенигородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оборони України про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в :

у березні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства, в якій просила суд:
визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Душанбе, Таджикистан, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № 21 від 18.10.2013, виданий виконавчим комітетом Очеретинської селищної ради Ясинуватського р-ну, Донецької обл., змінивши дані про батька дитини, а саме в графі «батько» вказати « ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , особа без громадянства, місце проживання: АДРЕСА_1 » в графі «по-батькові» вказати « ОСОБА_5 ».
Заява обґрунтована тим, що в період з 2002 та до моменту смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) заявниця ОСОБА_1 мала з ним тісні особисті стосунки, сторони проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 . 
Влітку 2024 вони переїхали проживати в смт. Єрки Звенигородського р-ну, Черкаської обл. як внутрішньо переміщені особи.
В період спільного проживання, народився син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
У зв`язку з тим, що заявник та ОСОБА_4 не перебували в шлюбі та була відсутня спільна заява батьків, запис про батька ОСОБА_2 було здійснено зі слів заявниці відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
Після народження дитини, ОСОБА_4 визнав повністю своє батьківство по відношенню до сина, приймав участь в його вихованні та утриманні.
В квітні 2025 ОСОБА_4 був мобілізований до лав ЗСУ та приймав участь по захисту Батьківщини.
19.04.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб.
Під час перебування ОСОБА_3 у відпустці він мав на меті звернутися до Звенигородського відділу ДРАЦ із заявою про визнання батьківства з подальшим внесенням змін до актового запису про народження сина ОСОБА_6 . Вказана заява була ним особисто підписана та посвідчена приватним нотаріусом Звенигородського нотаріального округу Кравчук Т. І., однак в зв`язку з закінченням відпустки така заява не була подана.
Згідно сповіщення сім`ї № 37 виданого 10.09.2025 відділом ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 було сповіщено, що солдат ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу населеного пункту Русин Яр, Краматорського р-ну, Донецької обл.
09.03.2026 було проведено молекулярно-генетичне експертне дослідження № 522287, для якого були надані біологічні зразки ОСОБА_7 (мати загиблого ОСОБА_3 ), ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Згідно висновку вказаного молекулярно-генетичного дослідження встановлено, що ймовірність того, що ОСОБА_7 є біологічною бабусею, тобто матір`ю батька дитини ОСОБА_2 , народженої матір`ю ОСОБА_1 в рамках проведеного дослідження складає 99,63 %.
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 померла. 
Оскільки факт батьківства особи, яка не перебувала в шлюбі з матір`ю дитини, встановлюється в порядку окремого провадження виключно в разі смерті такої особи або визнання її померлою, ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення такого факту на підставі ст. ст. 128, 135 СК України.
Рішенням Калинопільського районного суду Черкаської області від 14.04.2026 позов задоволено.
Встановлено факт, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Душанбе, Республіка Таджикистан, особа без громадянства, місце проживання АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Русин Яр, Краматорського р-ну, Донецької обл., Україна, актовий запис про смерть від 16.09.2025 № 151 за життя був рідним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Внесено зміни до актового запису, складеного 18.10.2013 за № 21 Очеретянською селищною радою Ясинуватського р-ну, Донецької обл. про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у графі «відомості про батька» вирішено виключити: « ОСОБА_9 » та вказати « ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Душанбе, Руспубліка Таджикистан, особа без громадянства»; у графі «по-батькові дитини» виключити « ОСОБА_10 » та вказати « ОСОБА_5 », ім`я, прізвище та дату народження залишити без змін.
Рішення суду обґрунтовано тим, що доводи заяви про встановлення батьківства підтверджені висновком молекулярно-генетичного дослідження, згідно якого мати ОСОБА_3 – ОСОБА_7 являється бабусею ОСОБА_2 із ймовірністю 99,63 %. Крім того, відповідно до заяви про визнання батьківства, підписаної ОСОБА_11 , зареєстрованої в реєстрі за № 1523 та посвідченої приватним нотаріусом Звенигородського нотаріального округу Кравчук Т. І., ОСОБА_4 визнав себе батьком відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Суд врахував положення ст. 130 СК України відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. 

В апеляційній скарзі представник Міністерства оборони України – Заведій В. І. просить скасувати рішення Калинопільського районного суду Черкаської області від 14.04.2026, як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та неповного дослідження всіх обставин справи. 
Скаржником зазначено, що сторони у справі проживали однією сім`єю понад двадцять років без реєстрації шлюбу з 2002 року. Внесення заявницею в 2013 році до актового запису про народження дитини по-батькові « ОСОБА_10 » за наявності тривалих відносин із ОСОБА_11 свідчить про відсутність на момент народження дитини визнання батьківства з боку останнього та не узгоджується з доводами заявниці про фактичні сімейні відносини.
Висновок молекулярно-генетичної експертизи у даній справі на думку скаржника не може однозначно підтверджувати факт батьківства. 
Крім того, судом першої інстанції не з`ясовано мету встановлення відповідного юридичного факту, який заявницею не зазначено і він може бути пов`язаний з правом на спадкування чи для отримання одноразової грошової допомоги, пов`язаної із загибеллю ОСОБА_8 і фактично не досліджено обставину відсутності спору про право чим порушено норми процесуального законодавства.
За таких обставин, рішення суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.
У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника ОСОБА_1 – адвоката Замковенка В. М. вказано, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав для скасування рішення суду.
Зазначено, що доказами того, що ОСОБА_4 визнавав ОСОБА_6 своїм сином є заява про визнання батьківства, складена 19.04.2025, яка особисто підписана ОСОБА_11 та посвідчена приватним нотаріусом Звенигородського нотаріального округу Кравчук Т. І. 
Спільне проживання сторін підтверджено показами свідків, довідкою Єрківської селищної ради, копією свідоцтва про шлюб, довідками про взяття на обік ВПО.
Висновок молекулярно-генетичного дослідження є належним доказом, оскільки виконаний установою, яка відповідно до ліцензійного реєстру МОЗ має право проводити діяльність в тому числі з генетичної медицини. Дослідження проведено ОСОБА_12 , яка має повну вищу освіту за спеціальністю «Біологія», спеціалізація «Генетика» та попереджена у відповідності до вимог ст. ст. 384, 385 КК України за надання завідомо неправдивого висновку чи за відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків. 
Крім того, судом було достовірно встановлено, що встановлення відповідного факту необхідно в подальшому для отримання виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 та призначення пенсії по втраті годувальника. Після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилася в зв`язку з відсутністю майна, яке належало померлому на праві приватної власності. Суд, врахувавши всі вищевикладені обставини ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення вимог заяви.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у селищі Очеретине, Ясинуватського р-ну, Донецької обл., що підтверджується копією про народження серія НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Очеретинської селищної ради Ясинуватського р-ну, Донецької обл. 18.10.2013 (а.с. 8). В графі «батько» вказано ОСОБА_9 », а в графі «мати» - ОСОБА_1 ».
Згідно сповіщення сім`ї № 37 виданого 10.09.2025 відділом ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 16) заявницю ОСОБА_1 було сповіщено, що солдат ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок удару FPV дрону противника поблизу населеного пункту Русин Яр, Краматорського р-ну, Донецької обл.
Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації та муніципальних послуг Калинопільської селищної ради Звенигородського р-ну, Черкаської обл. 16.09.2025, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 17).
Відповідно до висновку молекулярно-генетичного дослідження медико-генетичного центру «Мама Папа» від 09.03.2026 (а.с. 22-39) встановлено, що ймовірність того, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 є біологічною бабусею, тобто матір`ю батька дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 народженої матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 в рамках проведеного дослідження складає 99,63 %.
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 14) ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 19.04.2025 в Звенигородському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 64.
Відповідно до довідок від 28.08.2024 № 7114-7002101031 та від 28.08.2024 № 7114-7002101108 (а.с. 10-11) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 взяті на облік внутрішньо переміщених осіб та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно заяви про визнання батьківства (а.с. 15) підписаної ОСОБА_11 , зареєстрованої в реєстрі за № 1523 та посвідченої приватним нотаріусом Звенигородського нотаріального округу Кравчук Т. І. вбачається, що ОСОБА_4 визнає себе батьком відносно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Допитані в якості свідків в суді першої інстанції ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтвердили факт спільного проживання сторін у справі за адресою АДРЕСА_1 і факт, що за життя загиблий ОСОБА_4 визнавав ОСОБА_2 своїм сином. 
Такими є встановлені фактичні обставини справи, які мають наступне правове регулювання.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України) 
Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державною. 
Частиною 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (ч. 2 ст. 18 СК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Конвенції про права дитини - дитина має право знати своїх батьків.
Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. 
Згідно ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення батьківства приймається судом, якщо запис про батька в Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю дитини.
Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.
Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується «приватного життя» за статтею 8 Конвенції захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності.
Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.
Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до ст. ст. 128, 129 СК України не вирішувалося за життя такої особи, не є перешкодою для застосування ст. 130 СК України.
Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 373/2257/18 та від 15.04.2021 у справі № 361/2653/15.
Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану.
Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи може бути підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку. Разом з тим, підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України, які мають оцінюватися в їх сукупності (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 643/9245/18).
У постанові Верховного Суду від 26.11.2025 у справі № 694/2322/22 вказано про те, що обов`язок з доказування потрібно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Колегія суддів враховує, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами: 
1) письмовими, речовими і електронними доказами; 
2) висновками експертів; 
3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
За змістом ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Вирішуючи заяву про встановлення факту батьківства, судом першої інстанції наряду з іншими доказами було враховано висновок молекулярно-генетичного дослідження від 09.03.2026, проведений медико-генетичним центром «Мама Папа», відповідно до якого встановлено, що ймовірність того, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 є біологічною бабою, тобто матір`ю батька дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженої матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 в рамках проведеного дослідження складає 99,63 %.
Відповідно до витягу відомостей з бази даних Ліцензійного реєстру МОЗ України суб`єктів господарювання, які провадять господарську діяльність з медичної практики (а.с. 40) ТОВ «Мама Папа» має ліцензійне право проводити експертні дослідження та експертизи в тому числі в галузі медичної генетики.
Крім того, висновок від 09.03.2026 було виконано ОСОБА_12 , яка має повну вищу освіту за спеціальністю «Біологія», спеціалізація «Генетика» та має досвід виконання молекулярно-генетичних експертиз з 2020 року. ОСОБА_12 попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта або за відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за ст. ст. 384, 385 КК України.
Колегія суддів враховує, що у випадку відсутності змоги відібрати генетичний матеріал батька, в зв`язку з його смертю (загибеллю), висновок експерта або висновок молекулярно-генетичного дослідження про наявність кровного споріднення між дитиною та батьками померлого (бабою/дідом) є належним та одним з ключових доказів, який оцінюється в сукупності з іншими для встановлення батьківства через суд.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою Міністерство оборони України зазначило, що висновок молекулярно-генетичної експертизи у даній справі не може однозначно підтверджувати факт батьківства. Колегія суддів не погоджується з такими доводами апеляційної скарги, оскільки сумнівів у правильності висновку молекулярно-генетичного дослідження не встановлено, Міністерство оборони України не довело, що висновок є недостатньо обґрунтованим чи суперечить іншим матеріалам справи.
Щодо доводів апеляційної скарги про наявність спору про право, що виключає розгляд справи в порядку окремого провадження, оскільки задоволення відповідної заяви в подальшому стане підставою для отримання одноразової грошової допомоги та призначення пенсії по втраті годувальника, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено ст. 315 ЦПК України.
Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Спір про право характеризує такий стан правовідносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких є неможливим без судового втручання.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 297/2485/19 та від 31.01.2024 у справі № 752/13549/22.
Під час розгляду справи судом не встановлено, що особи, які також мають право на отримання одноразової грошової виплати, заперечують проти встановлення факту батьківства ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , взагалі наявність таких осіб судом не встановлена, в свою чергу апелянтом не спростована їх відсутність.
Крім того, судом встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася. Дану обставину заінтересованими сторонами не спростовано, тому в даному випадку питання про встановлення факту батьківства повинно вирішуватися в порядку окремого провадження саме за відповідною заявою сторони.
Факт, який просить встановити заявниця, підтверджений. Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для захисту прав її неповнолітньої дитини.
За таких обставин, врахувавши наявні у справі докази, а саме висновок молекулярно-генетичного дослідження від 09.03.2026 про наявність кровного споріднення між дитиною та матір`ю померлого (бабою), власноручно підписану заяву ОСОБА_3 про визнання батьківства, зареєстрованої в реєстрі за № 1523 та посвідченої приватним нотаріусом Звенигородського нотаріального округу Кравчук Т. І., в якій ОСОБА_4 визнає себе батьком дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , покази свідків, які підтвердили спільне проживання сторін у справі, факт піклування та виховання ОСОБА_11 сина ОСОБА_2 , колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви. 
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що у спірному випадку належним способом вирішення питання щодо батьківства ОСОБА_2 є звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до ч. 1 ст. 130 СК України, таким чином оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи. яким надана належна оцінка судом.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення по суті спору та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду першої інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи вищевикладене, рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу представника Міністерства оборони України – Заведія Владислава Ігоровича – залишити без задоволення.
Рішення Калинопільського районного суду Черкаської області від 14.04.2026у даній цивільній справі – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 02.06.2026.

Суддя-доповідач   

Судді