Справа № 357/8654/25
Провадження № 2/357/1879/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя - Цукуров В.П.,
секретар судового засідання - Чайка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква Київської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -
В С Т А Н О В И В :

1. Описова частина.
Короткий зміст позовних вимог за первісним позовом.
ТОВ «ВІН ФІНАНС» (далі - «Позивач») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - «Відповідач») про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини.
29.09.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» та відповідачем було укладено договір кредитної лінії № L1750515. 
Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, в свою чергу позичальник, не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів в наслідок чого виникла заборгованість. 
Згідно з детальним розрахунком заборгованості загальний розмір заборгованості становив 17197,31 грн., яка складала з тіла кредиту в розмірі 8500,00 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1614,00 грн., штрафами 2833,31 грн., комісією 4250,00 грн. 
Відповідно до. п. 6.5, п. 6.5.1 загальних положень договору кредитної лінії, позичальник з цим погоджується, що кредитодавець має право на уступку прав, претензій та/або зобов`язань, що виникають з цього договору, будь-яким третім особам (надалі іменуються як «Правонаступники») у тому числі з моменту стягнення боргів. 
01.07.2019 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладено договір відступлення права вимоги №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії №L1750515 за яким ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло прав кредитора відносно відповідача. 
25.07.2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (ЄДРПОУ 38750239) протоколом №1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (ЄДРПОУ 38750239). Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства.
Станом на дату укладення договору №01072019 від 01.07.2019 року відступлення права вимоги, сума заборгованості відповідача перед новим кредитором - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» за кредитним договором становила 17197,31 грн. 
У період з 01.07.2019 року по 08.06.2025 року по кредитному договору №L1750515 від 29.09.2018 року надходження коштів на користь ТОВ «ВІН ФІНАНС» в рахунок погашення заборгованості за кредитом - 0,00 грн. Тому, враховуючи вищезазначене, сума заборгованості за відступленим правом вимоги становить 17197,31 грн.
Сума збитків з урахуванням 3% річних - 1546,34 грн. Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 8397,59 грн. Разом заборгованість становить - 27141,24 грн.
З огляду на викладене, Позивач просив суд стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №L1750515 від 29.09.2018 року в розмірі 27141,24 гривень, судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень.

Рух справи. Позиції сторін.
23.07.2025 року ухвалою суду відкрито провадження, постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 79).
У подальшому судові засідання по справі неодноразово відкладалися за заявами відповідача (а.с. 83, 86, 91).
15.01.2026 року до канцелярії суду разом із заявою про поновлення відповідного процесуального строку, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд у їх задоволенні відмовити у повному обсязі. Зазначив, що наданий Позивачем розрахунок за кредитним договором не підтверджений первинними обліковими бухгалтерськими документами. Розрахунок заборгованості за кредитним договором, на який посилається Позивач у позовній заяві і який досліджується, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, нарахування процентів відповідно до укладеного договору на умовах, які вказані в позовній заяві, також не відображає інформацію про здійснення чи не здійснення відповідачем будь-яких сплат за кредитним договором. Отже, цей розрахунок не є належним доказом наявності заборгованості та її дійсного розміру, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону під час перевірки доводів про реальне виконання чи невиконання кредитного договору відповідачем. Крім цього, відповідача вважає, що не містять належних доказів надання/перерахування відповідачу кредитних коштів. За таких обставин відповідач вважає, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за вказаним договором кредиту у розмірі, зазначеному у позовній заяві, а також не довів надання первісним кредитором та отримання відповідачем суми кредитних коштів (а.с. 95-96, 101-102).
28.01.2026 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» представником позивача подано клопотання про витребування доказів, у якому останній просить суд витребувати у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію чи є номер телефону НОМЕР_1 фінансовим номером телефону за рахунком, що належить ОСОБА_1 ; інформацію про перерахування у загальній сумі 8500,00 грн. на картковий рахунок що належить ОСОБА_1 через транзакції 29.09.2018 року- 8000,00 грн., 16.10.2018 року - 500,00 грн. (а.с. 103-104).
18.03.2026 року ухвалою суду витребувано в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію: чи є номер телефону НОМЕР_1 фінансовим номером телефону за рахунком, що належить ОСОБА_1 (серія і номер паспорта: НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ); щодо перерахування у загальній сумі 8500,00 грн. на картковий рахунок що належить ОСОБА_1 (серія і номер паспорта: НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) через транзакції 29.09.2018 року - 8000,00 грн., 16.10.2018 року - 500,00 грн. (а.с. 107-108).
01.05.2026 року до канцелярії суду надійшов лист АТ КБ «ПРИВАБАНК» від 20.04.2026 року №20.1.0.0.0/7-260413/92794-БТ (а.с. 113).
У судові засідання належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони/їхні представники не з`явилися.
У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

2. Мотивувальна частина.
Фактичні обставини, встановлені судом.
29.09.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» та відповідачем було укладено договір кредитної лінії № L1750515 (а.с.42-61).
Умови Договору кредитної лінії:
Ліміт кредитної лінії: 8,500 грн. 
Сума Kредиту: 500 грн. 
Відсоткова ставка, в день: 0.87 %.
Комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день: 7.5 грн.
Потенційний ліміт кредитної лінії: 20,000 грн.
Надана сума кредиту: 8,500 грн.
Загальна вартість кредиту: 10,117 грн.
Реальна річна відсоткова ставка: 313.75 %.
Дата повного погашення: 18.02.2019 року.
Штраф, якщо є: 50 %.
Договір було укладено за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи (а.с. 31).
Факт одержання відповідачем від позивача кредитних коштів в розмірі 8500,00 гривень підтверджується листом АТ КБ «ПРИВАБАНК» від 20.04.2026 року №20.1.0.0.0/7-260413/92794-БТ (а.с. 113).
Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості позивачем нараховано відповідачу заборгованість у загальному розмірі 17197,31 гривень, з яких:
8500,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту;
1614,00 гривень - заборгованість за процентами;
2833,31 гривень - заборгованість за нарахованими штраф/пеня;
4250,00 гривень - заборгованість за комісією за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю (а.с. 32).
Окрім того, позивачем нараховано відповідачу суму збитків з урахуванням 3% річних - 1546,34 гривень, а також суму збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 8397,59 гривень (а.с. 7-11).
Разом заборгованість становить - 27141,24 гривень.
01.07.2019 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладено договір відступлення права вимоги №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії №L1750515 за яким ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло прав кредитора відносно відповідача (а.с. 62-72, 27-28). 
25.07.2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (ЄДРПОУ 38750239) протоколом №1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (ЄДРПОУ 38750239). Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства (а.с 23-26).

Норми матеріального та процесуального права України, якими керується суд.
Згідно ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України).

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17).
Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.

Висновки суду.
29.09.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» та відповідачем було укладено договір кредитної лінії № L1750515 (а.с.42-61).
Умови Договору кредитної лінії:
Ліміт кредитної лінії: 8,500 грн. 
Сума Kредиту: 500 грн. 
Відсоткова ставка, в день: 0.87 %.
Комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день: 7.5 грн.
Потенційний ліміт кредитної лінії: 20,000 грн.
Надана сума кредиту: 8,500 грн.
Загальна вартість кредиту: 10,117 грн.
Реальна річна відсоткова ставка: 313.75 %.
Дата повного погашення: 18.02.2019 року.
Штраф, якщо є: 50 %.
Договір було укладено за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи (а.с. 31).
Факт одержання відповідачем від позивача кредитних коштів в розмірі 8500,00 гривень підтверджується листом АТ КБ «ПРИВАБАНК» від 20.04.2026 року №20.1.0.0.0/7-260413/92794-БТ (а.с. 113).
01.07.2019 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладено договір відступлення права вимоги №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії №L1750515 за яким ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло прав кредитора відносно відповідача (а.с. 62-72, 27-28). 
25.07.2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (ЄДРПОУ 38750239) протоколом №1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (ЄДРПОУ 38750239). Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства (а.с 23-26).
Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості позивачем нараховано відповідачу заборгованість у загальному розмірі 17197,31 гривень, з яких:
8500,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту;
1614,00 гривень - заборгованість за процентами;
2833,31 гривень - заборгованість за нарахованими штраф/пеня;
4250,00 гривень - заборгованість за комісією за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю (а.с. 32, 18-22).
Окрім того, позивачем нараховано відповідачу суму збитків з урахуванням 3% річних - 1546,34 гривень, а також суму збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 8397,59 гривень (а.с. 7-11).
Разом заборгованість становить - 27141,24 гривень.
Відповідно до усталеної практики розгляду Верховним Судом даної категорії справ у подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування комісії як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Із розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за комісією за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю позикодавець нараховував саме як міру відповідальності.
При цьому, відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022від 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу.
Відтак суд відхиляє позовні вимоги про стягнення з відповідача 2833,31 гривень заборгованості за нарахованими штраф/пеня; 4250,00 гривень заборгованості за комісією за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, суми збитків з урахуванням 3% річних в розмірі 1546,34 гривень, а також суми збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 8397,59 гривень.
З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню. Із відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №L1750515 від 29.09.2018 року у розмірі 10114,00 гривень, яка складається з наступного: 8500,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту та 1614,00 гривень - заборгованість за процентами. У задоволенні позовних вимог в іншій частині необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. 
Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених сторонами позовних вимог, з урахуванням обраного ними способу захисту права, на підставі наданих сторонами доказів.

Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Щодо судового збору.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з вказаним позовом позивачем були понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 гривень, які документально підтверджені (а.с. 15).
Позовні вимоги задоволено частково - на суму 10114,00 гривень, що становить 37,26% від розміру заявлених вимог. 
Підсумовуючи викладене, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог - у сумі 902,59 гривень, що становить 37,26% від заявленої суми витрат.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач просить стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 гривень.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано наступні документи: Договір про надання правової допомоги від 24.04.2024 року №36, Додаткову угоду від 25.04.2024 року до Договору про надання правової допомоги від 24.04.2024 року №36, Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» щодо стягнення кредитної заборгованості та Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 03.03.2025 року. Згідно з указаними документами розмір гонорару, який сплачує клієнт адвокату, складає 5000,00 гривень.
Згідно з частинами 1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позову на 37,26%, заявлені позивачем вимоги про стягнення витрат на професійну правову допомогу в сумі 5000,00 гривень підлягають задоволенню частково - з Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути такі витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - у сумі 1863,00 гривень.

3. Резолютивна частина.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №L1750515 від 29.09.2018 року у розмірі 10114,00 гривень (десять тисяч сто чотирнадцять гривень 00 копійок).
У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» витрати зі сплати судового збору в розмірі 902,59 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1863,00 гривень, а всього стягнути 2765,59 гривень (дві тисячі сімсот шістдесят п`ять гривень 59 копійок).
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», код ЄДРПОУ 38750239, місцезнаходження: вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок 8, місто Київ, 04112.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 30.06.2026 року. 

Суддя 	В. П. Цукуров