ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/4098/23	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: К.В. Богатиря, О.Ю. Аленіна,
секретар судового засідання – І.С. Мисько,
за участю представників сторін:
від позивача: К.О. Данилов
від відповідача: М.Ю. Волкова
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» 
на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2025 (суддя В.В. Литвинова, м.Одеса, повне рішення складено 11.09.2025)
у справі №916/4098/23
за позовом Антимонопольного комітету України 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» 
про стягнення 548 454 440,00 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог 
У вересні 2023 року Антимонопольний комітет України (надалі також – Комітет) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» про стягнення з останнього 548 454 440,00 грн, з яких: штраф у розмірі 274 227 220,00 грн, накладений рішенням Антимонопольного комітету України від 17.03.2021 №151-р у справі №126-26.13/104-18, та пеня у розмірі 274 227 220,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Антимонопольний комітет України, розглянувши матеріали про порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, прийняв рішення від 17.03.2021 №151-р, яким визнано, що відповідач вчинив порушення, передбачене пунктом 4 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме: виконав рішення Антимонопольного комітету України від 16.12.2016 №551-р не в повному обсязі.
За зазначене порушення на відповідача вказаним рішенням від 17.03.2021 №151-р накладено штраф у розмірі 274 227 220,00 грн, і оскільки він своєчасно оплачений не був, позивач на підставі частини п`ятої статті 56 вказаного Закону нарахував до стягнення з відповідача пеню у такому ж розмірі.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.09.2025 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» штраф у розмірі 274 227 220,00 грн та пеню у розмірі 274 227 220,00 грн, і зараховано зазначені суми в дохід загального фонду Державного бюджету України. Також стягнуто з відповідача судовий збір у розмірі 751 520,00 грн.
Рішення суду мотивоване тим, що позовні вимоги Антимонопольного комітету України про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» штрафу у розмірі 274 227 220,00 грн та пені у розмірі 274 227 220,00 грн узгоджуються з положеннями Закону України «Про захист економічної конкуренції», правовими висновками Верховного Суду та підтверджуються належними, допустимими та достовірними доказами у розумінні статей 76 - 78 Господарського процесуального кодексу України.
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги
Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2025 у справі №916/4098/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:
-судом першої інстанції не було встановлено наступні обставини, які є вирішальними для повного та всебічного розгляду справи по суті, чим порушено вимоги статей 75, 76, 77, 86, 210, 236 та 231 Господарського процесуального кодексу України, а саме: в матеріалах справи відсутнє рішення Антимонопольного комітету України від 17.03.2021 №151-р, що є підставою позовних вимог, оскільки аркуші, що містяться в матеріалах справи, не містять жодного підпису, що не може бути рішенням Антимонопольного комітету України від 17.03.2021 №151-р; всупереч пунктів 3, 5 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України в матеріалах справи відсутній розрахунок ціни позову, більш того, цей розрахунок та база для розрахунку штрафу відсутній і в матеріалах, наданих Антимонопольним комітетом України в якості доказів; судом не визначено базу для розрахунку штрафу та не прийнято до уваги, що чистий дохід Товариства та дохід, отриманий внаслідок порушення законодавства про захист конкуренції, відрізняється;
-відповідачем подавалось клопотання про призначення експертизи розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються, однак у судовому рішенні не йдеться жодного слова про наявність зазначеного клопотання про призначення експертизи та рішення, прийняте щодо нього;
-суд безпідставно відмовив 10.09.2025 у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, чим позбавив відповідача права на участь у судовому засіданні та законного права на захист своїх інтересів;
-Антимонопольний комітет України при визначенні штрафу в рішенні 151-р наклав штраф, виходячи з показника, не передбаченого Законом України «Про захист економічної конкуренції». Так, Комітет у своєму рішенні №151-р при визначенні штрафу посилається на положення частини другої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» і визначає розмір штрафу на підставі відомостей, визначених формою №2 «Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід)». При цьому, як слідує з пункту 263 згаданого рішення 151-р, при визначенні штрафу Комітет використав показник чистого доходу з рядку 2000 форми 2 Звіту про фінансові результати Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» за 2020 рік. Однак Закон України «Про захист економічної конкуренції» передбачає використання для визначення відсоткового штрафу за порушення законодавства про захист конкуренції іншого показника - доходу (виручки) від реалізації, водночас цей показник з 2013 року відсутній у формі фінансової звітності №2 «Звіт про фінансові результати»;
-статтею 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення за пунктом 13 встановлений пороговий показник не 10%, а лише 1%; при цьому рішення 551-р було отримано Товариством 11.01.2017, пункт 7 згаданого рішення передбачав трирічний термін подання відповідної інформації, а відтак, кінцевий термін подання інформації за пунктом сплив 12.01.2020;
-пункт 259 та частина 4 резолютивної частини рішення №151-р прямо наголошує, що порушення за пунктом 5 частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» відповідачем припинено;
-період нарахування пені здійснений Комітетом з порушенням частини першої статті 62, частин третьої і п`ятої статті 56 та частини четвертої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», пункту 14.1.162 статті 14 Податкового кодексу України, статті 41 Конституції України, і підлягає корегуванню на 30 днів;
-таким чином, штраф який міг накласти Комітет на Товариство в рішенні, не міг перевищити 7 873 000 грн, а пеня – 3 543 000 грн, замість заявлених позивачем 274 227 220 грн штрафу та 274 227 220 грн пені;
-за порушення на відповідача накладено штраф у розмірі 274 227 220 грн при тому, що зобов`язання станом на дату прийняття рішення Антимонопольного комітету України №151-р виконані Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» у повному обсязі, про що свідчить рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/2229/18, яке набрало законної сили та залишено без змін апеляційною та касаційною інстанцією;
-в процесі розгляду судом справи №910/3047/17 по оскарженню рішення №551-р постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №910/3047/17 встановлено перевищення Антимонопольним комітетом України своїх повноважень, передбачених частиною першою статті 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» при формуванні зобов`язальної частини резолютивної частини рішення №551-р;
-рішення у справі №910/8122/21 щодо визнання рішення №151-р недійсним не є преюдиційним для цієї справи №916/4098/23, адже при розгляді справи №910/8122/21 питання щодо правильності застосування положення абзацу другого частини другої статті 52 Закону не вирішувалось, тоді як питання щодо правильності застосування положення абзацу другого частини другої статті 52 Закону щодо розміру штрафу та статті 60 Закону щодо розміру пені повинно вирішуватись у спорі про стягнення штрафу та пені.
Позиція позивача щодо апеляційної скарги
У відзиві на апеляційну скаргу Антимонопольний комітет України просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення суду – залишити без змін. 
Зокрема, позивач зазначив, що:
-заперечення відповідача по суті прийнятого Комітетом рішення заявлено після закінчення строків, встановлених частиною першою статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», що само по собі виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення 151-р та узгоджується із висновками Верховного Суду у подібних правовідносинах;
-в позовній заяві Комітет відповідно до вимог Закону України «Про захист економічної конкуренції» та усталеної правової позиції Верховного Суду визначив період нарахування пені за прострочення сплати штрафу;
-клопотання відповідача про призначення експертизи не обґрунтовано неможливістю подання висновку експерта, виконаного на його замовлення, відсутні також будь-які докази вчинення дій, направлених на самостійне звернення до експертних установ, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні такої процесуальної заяви; крім того, експерту заборонено вирішувати питання, які врегульовані Законом України «Про захист економічної конкуренції», в тому числі визначати, що є базою для накладання штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, оскільки це є правовим питанням, вирішення якого належить до компетенції суду.
Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції
Апеляційну скаргу зареєстровано судом 01.10.2025 за вх.№3898/25.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2025 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В.Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС Україна» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2025 у справі №916/4098/23 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/4098/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
09.10.2025 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/4098/23.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2025 у справі №916/4098/23. Встановлено позивачу строк до 28.10.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Розгляд апеляційної скарги призначено на 25.11.2025 о 10:30 год.
15.10.2025 Антимонопольний комітет України через систему «Електронний суд» подав відзив на апеляційну скаргу (вх.№3898/25/Д1 від 15.10.2025).
27.10.2025 Антимонопольний комітет України через систему «Електронний суд» подав заяву про забезпечення позову (вх. №4309/25 від 27.10.2025), в якому просив вжити заходи забезпечення позову у справі №916/4098/23 шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» (адреса: 65044, м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 4а, код ЄДРПОУ 30622532) у розмірі 548 454 440 (п`ятсот сорок вісім мільйонів чотириста п`ятдесят чотири тисячі чотириста сорок) грн, крім рахунків та коштів, за якими здійснюється виплата заробітної плати та сплата податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України згідно чинного законодавства.
Між тим, з огляду на тимчасову непрацездатність судді зі складу колегії суддів С.В. Таран, за розпорядженням керівника апарату суду №459 від 28.10.2025 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/4098/23.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025 та протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду для розгляду справи №916/4098/23 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, О.Ю. Аленіна.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 справу №916/4098/23 прийнято до провадження у зміненому складі колегії суддів: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів К.В. Богатиря, О.Ю. Аленіна.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 заяву Антимонопольного комітету України про забезпечення позову (вх. №4309/25 від 27.10.2025) у справі №916/4098/23 – задоволено. Накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 30622532; 65044, м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 4а), які містяться на банківських рахунках, в межах суми позову у розмірі 548 454 440 (п`ятсот сорок вісім мільйонів чотириста п`ятдесят чотири тисячі чотириста сорок) грн, крім рахунків та коштів, за якими здійснюється виплата заробітної плати та сплата податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України згідно чинного законодавства.
24.11.2025 апелянт через систему «Електронний суд» подав клопотання (вх.№4761/25 від 25.11.2025) про зупинення провадження у даній справі №916/4098/23 до перегляду за нововиявленими обставинами справи №910/8122/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення Антимонопольного комітету України від 17.03.2021 №151-р про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у справі №126-26.13/104-18.
У судовому засіданні, яке відбулось 25.11.2025, заявлене відповідачем клопотання залишено на розгляді. 
З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи протокольною ухвалою суду у судовому засіданні 25.11.2025 оголошено перерву до 13.01.2026 об 11:30 год. 
З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, ухвалою суду від 25.11.2025 вирішено розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2025 у справі №916/4098/23 поза межами строку, встановленого у частині першій статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк.
04.12.2025 Антимонопольний комітет України через систему «Електронний суд» подав заяву про забезпечення позову (вх.№4941/25 від 04.12.2025), в якій просив вжити додаткові заходи забезпечення позову у справі №916/4098/23 у вигляді накладення арешту на транспортні засоби, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» (адреса: 65044, м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 4а, код ЄДРПОУ 30622532), в межах суми стягнення у розмірі 548 454 440 (п`ятсот сорок вісім мільйонів чотириста п`ятдесят чотири тисячі чотириста сорок) грн. При цьому у прохальній частині заяви позивач навів перелік транспортних засобів (із зазначенням марки, моделі, номерного знака тощо кожного транспортного засобу).
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 відмовлено у задоволенні заяви Антимонопольного комітету України про вжиття додаткового заходу забезпечення позову (вх.№4941/25 від 04.12.2025) у справі №916/4098/23 з мотивів недоведеності Комітетом приналежності транспортних засобів саме Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА», відносно яких позивач просив застосувати додаткові заходи забезпечення. 
09.01.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення (вх.3898/25/Д6 від 12.01.2026), відповідно до яких відповідач зазначив, що 11.12.2025 постановою Північного апеляційного господарського суду у справі №910/8122/21 визнано недійсним та скасовано рішення Антимонопольного комітету України «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» від 17.03.2021 №151-р у справі №126-26.13/104-18, яке є підставою позову у справі №916/4098/23, у зв`язку з чим просив долучити копію вказаної постанови до матеріалів справи.
13.01.2026 від представника Антимонопольного комітету України – Прохорова Євгенія Івановича надійшло клопотання (вх.№3898/25/Д7 від 13.01.2026) про відкладення судового засідання на іншу дату.
У судовому засіданні, яке відбулось 13.01.2026, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» відмовився від заявленого ним клопотання (вх.№4761/25 від 25.11.2025) про зупинення провадження у даній справі №916/4098/23 до перегляду за нововиявленими обставинами справи №910/8122/21.
У судовому засіданні 13.01.2026 Південно-західним апеляційним господарським судом шляхом постановлення протокольної ухвали було задоволено зазначене вище клопотання представника Антимонопольного комітету України про відкладення розгляду справи з огляду на поважність причин його неявки у судове засідання та відкладено розгляд справи на 02.02.2026 о 12:30 год.
14.01.2026 від Антимонопольного комітету України надійшли додаткові пояснення (вх.3898/25/Д8 від 15.01.2026), відповідно до яких позивач надав свої заперечення на додаткові пояснення відповідача (вх.№3898/25/Д6 від 12.01.2026).
Разом з тим, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.01.2026 у справі №916/4098/23, зокрема, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Антимонопольного комітету України на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 у справі №916/4098/23, а також витребувано (з урахуванням приписів пункту 17.10 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) матеріали справи №916/4098/23.
У зв`язку з тим, що надсилання матеріалів справи до Верховного Суду унеможливлювало здійснення апеляційним судом розгляду апеляційної скарги, апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2025 у справі №916/4098/23 ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 зупинено до повернення матеріалів справи з суду касаційної інстанції.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.02.2026 касаційну скаргу Антимонопольного комітету України задоволено частково. Ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 у справі №916/4098/23 скасовано. Справу №916/4098/23 в межах розгляду заяви Антимонопольного комітету України про вжиття додаткового заходу забезпечення позову передано на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду. 
04.03.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2025 у справі №916/4098/23. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2025 у справі №916/4098/23 призначено на 21.04.2026 о 12:00 год.
Іншою ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 заяву Антимонопольного комітету України про вжиття додаткового заходу забезпечення позову (вх.№4941/25 від 04.12.2025) у справі №916/4098/23 задоволено частково. Накладено арешт на транспортні засоби (згідно переліку), які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 30622532; 65044, м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 4а), в межах суми позову у розмірі 548 454 440 (п`ятсот сорок вісім мільйонів чотириста п`ятдесят чотири тисячі чотириста сорок) грн, лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.
У судовому засіданні, яке відбулось 21.04.2026, було порушено питання щодо додаткових пояснень сторін (вх.3898/25/Д6 від 12.01.2026 та вх.№3898/25/Д6 від 12.01.2026).
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.
Представники сторін не просили дозволу подати додаткові письмові пояснення, а Південно-західний апеляційний господарський суд не визнавав необхідним їх одержання від учасників справи та не призначав строк для їх подання.
Оскільки пояснення були подані до Південно-західного апеляційного господарського суду поза межами строку на подання відзивів та будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань (до 28.10.2025), сторони не просили поновити чи продовжити цей строк, а також не просили дозволу подати додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги, а Південно-західний апеляційний господарський суд не визнавав необхідним їх одержання від учасників справи та не призначав строк для їх подання, відповідно до частини другої статті 118 Господарського процесуального кодексу України додаткові пояснення протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 21.04.2026, залишено без розгляду.
Крім того, у судовому засіданні 21.04.2026 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» заявлено усне клопотання про зупинення апеляційного провадження у даній справі №916/4098/23 до перегляду за нововиявленими обставинами справи №910/8122/21, в обґрунтування якого відповідач послався на те, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 скасовано постанову цього ж суду від 16.03.2023 у справі №910/8122/21 за нововиявленими обставинами та прийнято нове рішення про залишення без змін рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2022 у справі №910/8122/21 про визнання недійсним та скасування рішення Комітету від 17.03.2021 №151-р, однак постановою Верховного Суду від 07.04.2026 у справі №910/8122/21 скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025, а справу №910/8122/21 передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду. 
Протокольною ухвалою суду від 21.04.2026 відмовлено у задоволенні усного клопотання представника відповідача про зупинення апеляційного провадження у даній справі №916/4098/23 до перегляду за нововиявленими обставинами справи №910/8122/21, виходячи з наступного.
Статтями 227, 228 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням чітко визначених законом причин, які перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
З аналізу зазначеної правової норми слідує, що підставою для зупинення провадження у справі за такою обставиною є об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
Так, предметом позову у справі №916/4098/23 є вимоги Антимонопольного комітету України про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» 274 227 220,00 грн штрафу та 274 227 220,00 грн пені. Штраф, про стягнення якого заявлено позов у справі №916/4098/23, нарахований Антимонопольним комітетом України на підставі рішення від 17.03.2021 №151-р. 
У свою чергу, рішення Антимонопольного комітету України від 17.03.2021 №151-р станом на момент постановлення оскаржуваного рішення суду першої інстанції недійсним у встановленому законом порядку не визнавалося, не скасовувалося та є чинним. 
Отже, зібрані докази дозволили Господарському суду Одеської області встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду у справі №916/4098/23, та прийняти 10.09.2025 рішення, яке наразі є предметом апеляційного оскарження.
Більш того, Південно-західний апеляційний господарський суд вбачає, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023, якою рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2022 у справі №910/8122/21 скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення Антимонопольного комітету України від 17.03.2021 № 151-р про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у справі №126-26.13/104-18, - набрала законної сили.
З урахуванням викладеного, Південно-західний апеляційний господарський суд не встановив необхідних умов для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального України.
При цьому Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає, що справа №916/4098/23 переглядається у апеляційному порядку, а суд апеляційної інстанції відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Тобто апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції повинен здійснюватися з урахуванням тих доказів, які були наявні у матеріалах справи на час постановлення оскаржуваного судового рішення та які суд першої інстанції мав можливість дослідити і оцінити.
Відтак клопотання скаржника про зупинення апеляційного провадження у даній справі №916/4098/23 до перегляду за нововиявленими обставинами справи №910/8122/21 на підставі пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України відхиляється судом апеляційної інстанції як необґрунтоване.
У судових засіданнях апеляційної інстанції, які за клопотанням представників сторін проводились в режимі відеоконференції, останні надали усні пояснення, відповідно до яких підтримали свої правові позиції у справі.
В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне. 
Фактичні обставини справи
16.12.2016 за результатами розгляду справи №126-26.13/28-16 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» Антимонопольним комітетом України прийнято рішення №551-р.
Рішенням №551-р визнано, що з 2013 року по вересень 2015 року (включно) Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» займало монопольне (домінуюче) становище на загальнодержавному ринку дистрибуції сигарет відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку (пункти 1 – 3 резолютивної частини рішення №551-р).
За вказані порушення на Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» накладено штрафи в сукупному розмірі 431 199 450 грн (пункти 4, 5 резолютивної частини рішення № 551-р).
Зобов`язано у двомісячний строк із дати отримання рішення усунути причини виникнення й припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції (пункти 6 - 8 резолютивної частини рішення №551-р).
З урахуванням змісту постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.06.2018 у справі №910/3047/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС Україна» до Комітету про визнання недійсним та скасування рішення від 16.12.2016 у справі №551-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», зобов`язальна частина рішення №551-р, зокрема пункти 4, 5, 6, 7, 8 його резолютивної частини мають такий вигляд:
(4)за порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини рішення, накласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» штраф у розмірі 429 306 740 гривень;
(5)за порушення, зазначене в пункті 3 резолютивної частини рішення, накласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» штраф у розмірі 1 892 710 гривень;
(6)у двомісячний строк з дати отримання рішення усунути причини виникнення й припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді встановлення таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (в тому числі розробити та застосовувати прозорий та економічно обґрунтований механізм ціноутворення при здійсненні дистрибуції та реалізації сигарет);
(7)щомісячно протягом трьох років з дати отримання рішення направляти на електронну адресу Антимонопольного комітету України (zvit@amcu.gov.ua) інформацію у форматі EXCEL (за формою, що є додатком 2 до цього рішення) стосовно 10 (десяти) найбільших за обсягами реалізації артикулів, ціни закупівлі та реалізації сигарет, встановлені: у власній роздрібній мережі, для суб`єктів господарювання, що мають ліцензії на право оптової торгівлі тютюновими виробами, для суб`єктів господарювання, що мають ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами;
(8)у двомісячний строк з дати отримання рішення усунути причини виникнення й припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді встановлення обмежень замовлених покупцями обсягів сигарет, та умов, що їм сприяють.
У подальшому Антимонопольний комітет України, розглянувши матеріали справи №126-26.13/104-18 про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» (ідентифікаційний код 30622532) законодавства про захист економічної конкуренції, прийняв рішення від 17.03.2021 №151-р (далі - рішення від 17.03.2021 №151-р).
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення від 17.03.2021 №151-р визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» вчинило порушення, передбачене пунктом 4 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді виконання рішення Комітету від 16.12.2016 №551-р не в повному обсязі, а саме: 
-виконання не в повному обсязі зобов`язань згідно з пунктом 6 резолютивної частини рішення, оскільки не усунено причин виникнення і не припинено порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді встановлення таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (у тому числі не розроблено та не застосовано прозорого та економічно обґрунтованого механізму ціноутворення під час здійснення дистрибуції та реалізації сигарет); 
-виконання не в повному обсязі зобов`язань згідно з пунктом 7 резолютивної частини рішення, оскільки в періоди 01.06.2017 - 15.06.2017, 10.02.2018 - 15.02.2018, 20.06.2018 - 11.10.2018 та 11.09.2020 - 10.10.2020 не направлено на електронну адресу Комітету інформації у форматі EXCEL (за формою, що є додатком 2 до рішення Комітету від 16.12.2016 №551-р) стосовно 10 (десяти) найбільших за обсягами реалізації артикулів, цін закупівлі та реалізації сигарет, встановлених: у власній роздрібній мережі, для суб`єктів господарювання, що мають ліцензії на право оптової торгівлі тютюновими виробами, для суб`єктів господарювання, що мають ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами; 
-невиконання зобов`язань згідно з пунктом 8 резолютивної частини рішення, оскільки не усунено причин виникнення порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді встановлення обмежень замовлених покупцями обсягів сигарет та умов, що їм сприяють. 
За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини рішення №151-р, пунктом 2 цього рішення накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» штраф у розмірі 274 227 220 (двісті сімдесят чотири мільйони двісті двадцять сім тисяч двісті двадцять) гривень, а також зазначено, що штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення.
Копія рішення №151-р була надіслана Комітетом разом із супровідним листом від 26.03.2021 №126-26.13/03-4756 та отримана відповідачем 01.04.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №0303513784646. 
Відповідач оскаржив рішення №151-р до Господарського суду міста Києва. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2021 відкрито провадження у справі №910/8122/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» до Комітету про визнання недійсним рішення №151-р. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2022 у справі №910/8122/21 позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення Антимонопольного комітету України «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» від 17.03.2021 №151-р у справі №126-26.13/104-18. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.08.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8122/21. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2022 у справі №910/8122/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комітету на зазначене рішення суду першої інстанції. 
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 у справі №910/8122/21 апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2022 у справі №910/8122/21 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2022 у справі №910/8122/21 скасовано. Прийнято нове рішення про відмову в позові. 
Ухвалою Верховного Суду від 03.07.2023 у справі №910/8122/21 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023. 
Постановою Верховного Суду від 03.08.2023 у справі №910/8122/21 постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 залишено без змін. 
Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 26.11.1993 №3659-XII «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.
До основних завдань Антимонопольного комітету України належить здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).
В частині першій статті 5 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» унормовано, що Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України «Про захист економічної конкуренції», «Про захист від недобросовісної конкуренції», «Про державну допомогу суб`єктам господарювання», цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.
В силу наведених вище нормативно-правових актів захист економічної конкуренції в Україні покладено на Антимонопольний комітет України, який останній реалізує шляхом виявлення, припинення та притягнення до відповідальності за порушення антимонопольного законодавства в рамках адміністративної процедури - розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
За змістом статей 51, 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» притягнення до відповідальності суб`єктів господарювання за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, шляхом накладення штрафу, належить до виключної компетенції Антимонопольного комітету України.
Відповідно до статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.
За приписами частини першої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (зараз і надалі - у редакції чинній на момент ухвалення рішення від 17.03.2021 №151-р) рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.
Рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання (частина друга статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).
Як зазначалось, відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення від 17.03.2021 №151-р визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» вчинило порушення, передбачене пунктом 4 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді виконання рішення Комітету від 16.12.2016 №551-р не в повному обсязі. 
За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини рішення №151-р, пунктом 2 цього рішення накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» штраф у розмірі 274 227 220 грн, а також зазначено, що штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення.
Відповідно до частини третьої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Комітету, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. 
Визначення та обчислення строків у законодавстві про захист економічної конкуренції визначає стаття 62 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Так, приписами частини першої цієї статті унормовано, що строки, в межах яких вчиняються відповідні дії, зокрема при розгляді заяв про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію суб`єктів господарювання, при розгляді справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції тощо, встановлюються законодавством про захист економічної конкуренції, а також органами Антимонопольного комітету України. Зазначені строки визначаються календарною датою, зазначенням події, що повинна неминуче настати, чи періодом часу. 
Згідно із частиною другою статті 62 Закону України «Про захист економічної конкуренції» перебіг строку, який обчислюється роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок. Строк, який обчислюється місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, який обчислюється місяцями, припадає на такий місяць, що не має відповідного числа, строк закінчується в останній день цього місяця. У разі, коли останній день припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.
Копія рішення від 17.03.2021 №151-р була надіслана Комітетом разом із супровідним листом від 26.03.2021 №126-26.13/03-4756 та отримана відповідачем 01.04.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №0303513784646. 
Отже, строк сплати штрафу, накладеного рішенням від 17.03.2021 №151-р, закінчився 01.06.2021.
Частиною восьмою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу. 
Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено. 
Відповідач оскаржив рішення Комітету від 17.03.2021 №151-р до Господарського суду міста Києва.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2021 відкрито провадження у справі №910/8122/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» до Комітету про визнання недійсним та скасування рішення від 17.03.2021 №151-р. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2022 у справі №910/8122/21 позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення Антимонопольного комітету України «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» від 17.03.2021 №151-р у справі №126-26.13/104-18.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 у справі №910/8122/21 апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2022 у справі №910/8122/21 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2022 у справі №910/8122/21 скасовано. Прийнято нове рішення про відмову в позові.
Постановою Верховного Суду від 03.08.2023 у справі №910/8122/21 постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 залишено без змін.
Отже, станом на момент ухвалення Господарським судом Одеської області рішення від 10.09.2025, яке наразі є предметом апеляційного перегляду, рішення Комітету від 17.03.2021 №151-р було чинним та обов`язковим до виконання відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» і статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України». 
Стосовно доводів апелянта, зокрема, про те, що всі зобов`язання, які накладені Комітетом згідно з рішенням №551-р, з урахуванням зміненої Верховним Судом редакції, були виконані Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» у повному обсязі, про те, що Антимонопольний комітет України при визначенні штрафу в рішенні 151-р наклав штраф, виходячи з показника, не передбаченого Законом України «Про захист економічної конкуренції», і що Комітет, порушуючи і закон, і власні підходи до визначення розміру штрафу, наклав на відповідача штраф, який в 11,5 разів більший за максимально можливий, про відсутність у матеріалах справи розрахунку та бази для розрахунку штрафу тощо, тобто стосовно незгоди скаржника безпосередньо із рішенням Комітету від 17.03.2021 №151-р, то Південно-західний апеляційний господарський суд виходить з того, що господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення (заявника, відповідача, третьої особи в розумінні приписів статті 39 Закону України «Про захист економічної конкуренції»), з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених частиною другою статті 47 та частиною першою статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», оскільки перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України. Близька за змістом правова позиція послідовно та неодноразово викладалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10.04.2018 у справі №910/14222/17, від 14.08.2018 у справі №922/4374/17, від 30.05.2019 у справі №904/3535/18, від 23.07.2019 у справі №924/964/18, від 30.09.2021 у справі №924/964/18. 
Строк сплати штрафу, накладеного рішенням Комітету від 17.03.2021 №151-р, закінчився 01.06.2021, а отже, заперечення відповідача по суті прийнятого Комітетом рішення заявлено після встановленого частиною першою статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» строку, що виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості зроблених Комітетом висновків.
Отже, враховуючи зміст позовних вимог у даній справі про стягнення штрафу, накладеного рішенням Комітету 17.03.2021 №151-р у справі про порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, а також стягнення пені, нарахованої за прострочення сплати штрафу, та спірні правовідносини, то предметом розгляду та дослідження у даному випадку можуть бути виключно обставини, пов`язані з фактичним виконанням або невиконанням відповідачем рішення Комітету з огляду на чинність такого рішення та обов`язковість його виконання.
Матеріали справи не містять доказів, що підтверджують сплату відповідачем штрафу, накладеного рішенням Комітету від 17.03.2021 №151-р. 
Відповідно до частини п`ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції»: 
-за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу (абзац 1);
-нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду (абзаци 3 – 5). 
Верховний Суд у постановах від 30.10.2019 у справі №904/3778/18 та від 23.05.2024 у справі №909/932/23 навів правовий висновок щодо застосування приписів абзаців 3 - 5 частини п`ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», зміст якого полягає у такому:
«Застосовуючи приписи статті 56 Закону №2210-ІІІ, яка встановлює порядок виконання, зокрема, рішень АМКУ, судам необхідно враховувати, що абзацами 3-5 частини п`ятої зазначеної статті Закону передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу АМКУ про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.
Тривалість такого зупинення визначається виключно періодом, протягом якого судом фактично здійснювався розгляд чи перегляд справи.
Наприклад, у суді першої інстанції - з дня порушення провадження у справі до дня прийняття в ній рішення; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - з дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня ухвалення відповідного судового рішення. В цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювались.
Зазначеними вище положеннями статті 56 Закону №2210-ІІІ передбачено лише переривання строку для нарахування пені через оскарження рішення суду у справі про визнання недійсним рішення органу АМК про накладення штрафу».
Заперечення відповідача стосовно невірно визначеного позивачем періоду нарахування пені суперечать згаданим висновкам Верховного Суду щодо застосування статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Таким чином, враховуючи наведений вище правовий висновок Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з огляду на перебіг фактичного судового розгляду справи №910/8122/21, період нарахування пені за прострочення сплати штрафу становить:
-з 17.03.2023 (наступний день після прийняття судом апеляційної інстанції постанови у справі №910/8122/21) по 02.07.2023 включно (день, який передував винесенню ухвали судом касаційної інстанції про відкриття касаційного провадження у справі №910/8122/21); 
-з 04.08.2023 (наступний день після прийняття судом касаційної інстанції постанови у справі №910/8122/21) по 10.08.2023 включно (день, до якого розраховано пеню).
Кількість днів прострочення сплати штрафу становить 115 днів. 
Розмір пені за один день прострочення сплати штрафу становить: 
274 227 220 х 1,5 % = 4 113 408,30 грн, де 274 227 220 грн - розмір штрафу, накладеного рішенням Комітету від 17.03.2021 №151-р; 
1,5 % - відсоток від суми штрафу відповідно до частини п`ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції». 
За 115 днів прострочення сплати штрафу сума пені становить: 4 113 408,30 х 115 = 473 041 954,50 грн. 
Частиною п`ятою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням Комітету. 
Отже, розмір пені становить 274 227 220 грн. 
Відтак, загальна сума заборгованості становить: 274 227 220 грн + 274 227 220 грн = 548 454 440 грн, де 274 227 220 грн - сума штрафу, накладеного рішенням Комітету від 17.03.2021 №151-р; 274 227 220 грн - розмір пені, нарахованої відповідно до частини п`ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції». 
З огляду на відповідні законодавчі приписи, з`ясувавши, що рішення Комітету недійсним у встановленому законом порядку не визнавалося, не скасовувалося та є чинним, а, отже, обов`язковим до виконання, суд першої інстанції дійшов заснованого на законі висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» штрафу у розмірі 274 227 220 грн та пені у розмірі 274 227 220 грн.
Доводи скаржника про те, що в матеріалах справи відсутнє рішення Антимонопольного комітету України від 17.03.2021 №151-р, яке є підставою позовних вимог, оскільки аркуші, що містяться в матеріалах справи, не містять жодного підпису, що не може бути рішенням Антимонопольного комітету України від 17.03.2021 №151-р, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.
Змагальність сторін є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 4 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України), зміст якої розкривають положення статті 13 цього Кодексу.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя та четверта статті 13 Господарського процесуального кодексу України).
За змістом частин першої та третьої статті 165 Господарського процесуального кодексу України заперечення проти позову відповідач викладає у відзиві, який повинен містити, зокрема заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.
Частиною четвертою цієї статті встановлено, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
У відзиві на позов відповідач не виразив незгоду з обставинами надання Комітетом рішення від 17.03.2021 №151-р у роздрукованому вигляді (у тій його версії, яка міститься на офіційному веб-сайті Комітету), отже, відповідач не вправі заперечувати проти таких обставин з відповідних мотивів, які були ним наведені лише в апеляційній інстанції.
Крім того, копія рішення від 17.03.2021 №151-р була надіслана Комітетом разом із супровідним листом від 26.03.2021 №126-26.13/03-4756 та отримана відповідачем 01.04.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №0303513784646, у зв`язку з чим відповідач не був позбавлений можливості надати разом з відзивом на позов копію цього рішення.
Стосовно доводів апелянта про те, що ним подавалось клопотання про призначення експертизи розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються, однак у судовому рішенні не йдеться жодного слова про наявність зазначеного клопотання про призначення експертизи та рішення, прийняте щодо нього, колегія суддів зазначає, що дійсно, рішення суду не містить такої інформації.
Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що заявлене відповідачем клопотання про призначення експертизи було розглянуто судом у судовому засіданні 30.04.2025 та протокольною ухвалою суду було відмовлено у задоволенні цього клопотання. Мотиви відмови у задоволенні клопотання були наведені судом в окремо постановленій ухвалі від 30.04.2025.
Натомість скаржник, обмежившись вказівкою на відсутність у оскаржуваному рішенні інформації щодо клопотання відповідача про призначення експертизи та рішення, прийнятого щодо нього, не навів заперечення на ухвалу суду від 30.04.2025 про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи в порядку частини третьої статті 255 Господарського процесуального кодексу України, водночас відсутність у рішенні суду відповідної інформації про заявлення та розгляд клопотання відповідача не є підставою для скасування рішення відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України.
Твердження скаржника про те, що оскаржуване рішення було неправомірно прийняте судом першої інстанції у судовому засіданні без участі представника відповідача, який шляхом подання відповідного клопотання просив відкласти розгляд справи, судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору або окремого процесуального питання у відповідному судовому засіданні, відтак, беручи до уваги те, що суд першої інстанції, вважаючи, що у справі достатньо матеріалів для розгляду справи та ухвалення рішення, і що явка повноважних представників сторін у судовому засіданні 10.09.2025 обов`язковою не визнавалась, а також те, що представник відповідача на власний розсуд визначив пріоритетність участі у іншій справі перед участю у судовому засіданні 10.09.2025 у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість висновку Господарського суду Одеської області про відмову у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи №916/4098/23.
Висновки суду апеляційної інстанції
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи скаржника не спростовують висновків Господарського суду Одеської області про задоволення позову, а тому підстав для зміни чи скасування рішення суду колегія суддів не вбачає, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Розподіл судових витрат
Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 284 ГПК України, 
Південно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2025 у справі №916/4098/23 залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повну постанову складено 27.04.2026.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя О.Ю. Аленін