Справа № 585/1106/26 
Номер провадження 2/585/869/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,
з участю секретаря судового засідання - Зубко К. В.,
Справа № 585/1106/26, провадження № 2/585/869/26
Позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про визнання права власності на майно за набувальною давністю.
Представник позивача - адвокат Наумова Інна Михайлівна, яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серії ВМ № 1078733 від 14 травня 2026 року та Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4867 від 28 лютого 2012 року.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
До суду звернулася ОСОБА_1 , представництво якої здійснює адвокат Наумова І. М., з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за набувальною давністю.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона ОСОБА_3 після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкувала частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 доводить їй рідним дідьком зі сторони її батька, є співвласником іншої частки даного домоволодіння. Вказаним домоволодінням відповідач не користується більше 20 років, так як постійно проживає за кордоном і має там постійне місце проживання, роботу, родину. ОСОБА_2 раз на рік приїздив у с. Овлаші до неї в гості відвідати її родину. Однак з 2014 року (з початку українсько-російської війни) відповідач припинив їх відвідувати, втратив інтерес до спілкування, перестав відповідати на телефонні дзвінки та припинив всі родинні, дружні та ділові зв`язки з їхньою родиною. Щодо утримання будинку, відповідач теж не виявляв зацікавленості. Усі витрати за останні 20 років вона оплачує за власний рахунок, так як постійно проживала у вказаному будинку, здійснювала поточні ремонти, користувалася присадибною ділянкою для господарських потреб, підтримувала в належному стані прибудинкову територію. На сьогоднішній день відповідач не виявляє зацікавленості в подальшому володінні будинком, обслуговуванні будинку та збереження його технічного стану, тому у неї залишився один єдиний можливий спосіб оформлення права власності - це звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок за набувальною даністю.
Тому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на частину домоволодіння (житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Наумова І. М. підтримали позов, просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ньому.
Позивач ОСОБА_1 пояснила, що будинок, розташований в АДРЕСА_1 , належав її батькові - ОСОБА_4 і його братові ОСОБА_2 (відповідачу). Після смерті батька вона оформила спадщину на частину вказаного житлового будинку. Її дядько - ОСОБА_2 останній раз приїздив в Україну в 2013 році. З того часу вони з дядьком спілкувалися лише по телефону. Наразі він не заперечує, щоб вона оформила належну йому частину будинку на себе. Вона тривалий час користується цим будинком повністю, влітку вони також постійно проживають у ньому. Вони з чоловіком поставили там опалювальний котел, почистили колодязь, користуються городом, перекрили дах на будинку, частково замінили вікна. Вона сплачує комунальні послуги за весь будинок. Фактично в натурі частина будинку, належна відповідачу не виділялася. За весь час користування будинком ОСОБА_2 претензій з приводу користування не пред`являв, кошти на ремонт будинку вкладати не хотів, говорив, що йому це потрібно.
В подальшому представник позивача - адвокат Наумова І. М. надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.39).

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
23 березня 2026 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначення підготовчого засідання (а.с.18).
16 квітня 2026 року судом закінчено підготовче провадження по справі, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.28).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Прибути до суду для участі в розгляді справи не дозволяє йому стан його здоров`я. З позовною заявою його племінниці ОСОБА_1 згоден, підтримує її і просить задовольнити повністю. Інших заяв не має (а.с.31). 
Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її батьками вказані: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 (а.с.6).
Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , 18 жовтня 2003 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб. Після одруження чоловікові та дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_8 » (а.с.11).
Відповідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14 листопада 1994 року державним нотаріусом Роменської районної державної нотаріальної контори Ільченко Л. І., зареєстрованого в реєстрі за №1296, спадкоємцями майна ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в рівних частках кожний, є його син - ОСОБА_4 , що проживає в АДРЕСА_2 , та його син - ОСОБА_2 , що проживає в АДРЕСА_3 (а.с.8-9).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Ромни Сумської області (а.с.10).
Відповідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 травня 2025 року приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Проскурнею В. О., зареєстрованого в реєстрі за № 354, спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , 1953 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/2 (однієї другої) частки житлового будинку черепашникового, обкладеного цеглою літ. "А" з прибудовою цегляною літ. "а", житловою площею 26,8 (двадцять шість цілих вісім десятих) кв.м., загальною площею 57,0 (п`ятдесят сім цілих нуль десятих) кв.м., з надвірними будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 . До надвірних будівель та споруд відносяться: сарай дощаний літ. "Б", прибудова дощана літ. "б", сарай цегляний літ. "В", літня кухня цегляна літ. Т", погріб цегляний літ. "П", огорожа шиферна літ. "№1", хвіртка металева літ. "№2", ворота металеві літ. ”№3", колодязь бетонні кільця літ. "№4" (ідентифікатор об`єкта нерухомого майна: 01.3342787.5076206.20250508.43.0000.77). На гараж цегляний літ. "Д" свідоцтво не видається. Вказана частка житлового будинку належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Роменською районною державною нотаріальною конторою 14 листопада 1994 року реєстр №1296 та зареєстрованого Роменським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №1, реєстровий номер 86 (а.с.7).
Відповідно звіту про оцінку майна від 13.11.2025 року, вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , складає 166600 грн. 00 коп. Вартість частки об`єкту оцінки складає 83300,00 грн. (а.с.13).
Позивач сплачує комунальні послуги за користування житловим будинком за адресою: с. Овлаші Роменського району Сумської області, що стверджується наданими рахунками та квитанціями за сплату комунальних послуг (а.с.40-56).
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що підтримувала дружні відносини з батьками позивача. Після смерті батька позивача - ОСОБА_4 , залишився будинок в АДРЕСА_1 . Її дядько останній раз був в Україні у 2013 році. Будинок цілісний, відремонтований. Оксана з чоловіком постійно туди приїжджають, доглядають за ним, робили ремонт. Влітку позивач з сім`єю проживають в цьому будинку і користуються ним повністю.
Свідок ОСОБА_11 пояснив, що він є чоловіком позивача. Дядька дружини знає давно, він раніше приїздив в Україну раз на рік, а з 2013 року не був в Україні взагалі. ОСОБА_2 будинком, зокрема своєю частиною, не цікавився, коштів в його ремонт вкладати не хотів. Вони з дружиною користуються будинком з 2008 року, замінили дах за свої кошти, бетонували доріжки, доглядають за городом.
З досліджених вище письмових матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Норми права, застосовані судом: 
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Визначення ст. 16 ЦК України способів захисту цивільних прав та інтересів це забезпечення справедливого неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У ч. 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності, не встановлена судом.
Відповідно ч.1 та ч.4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
З роз`яснень, викладених в п.9 та п.11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема таке: 1) володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; 2) володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; 3) володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. 
За змістом правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс18), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі №201/12550/16-ц (провадження №1-19156св18), від 27 червня 2019 року у справі №175/2338/16-ц (провадження №61-2017св18) для набуття права власності за набувальною давністю необхідна сукупність обставин, зазначених у ч.1 ст.344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Набуття права власності за набувальною давністю є можливим лише за наявності усіх вказаних умов. Зокрема, добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніви щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
За правилам ч.1, ч.5 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.
Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

Мотиви суду
Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. 
Так, позивач ОСОБА_1 є власником частки житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 травня 2025 року приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Проскурнею В. О., зареєстрованого в реєстрі за № 354.
Крім того, ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном - частки житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , власником якої відповідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14 листопада 1994 року державним нотаріусом Роменської районної державної нотаріальної контори Ільченко Л. І., зареєстрованого в реєстрі за №1296, значиться ОСОБА_2 . 
ОСОБА_1 продовжує відкрито, безперервно користується вказаним майном більше десяти років.
Вказана обставина підтверджується поясненнями свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , допитаними у судовому засіданні.
Відповідач ОСОБА_2 постійно проживає за кордоном більше двадцяти років, наміру відвідати України не висловлював, позов визнав.
Відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення нерухомого майна не заявлено, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому існують підстави для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю за позивачем.
Вимог про стягнення з відповідача судових витрат у разі задоволення позову, позивач не ставить.
Також судом застосовані норми процесуального права, які регулюють порядок ухвалення рішення: ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України. 

Суд вирішив: 

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Наумова Інна Михайлівна, до ОСОБА_2 , про визнання права власності на майно за набувальною давністю, задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності за набувальною давністю на частку домоволодіння (житлового будинку з господарськими будівлями у спорудами), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 .
Представник позивача: ОСОБА_12 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 .
СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО  МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ	  В. І. Євтюшенкова