Справа № 344/18560/25 
Провадження № 22-ц/4808/819/26 
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м. Івано-Франківськ 
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Луганської В.М.
суддів - Мальцевої Є.Є., Девляшевського В.А., 
учасники справи
позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк»
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України)
справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк»,
на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2026 року, ухвалене в складі судді Домбровської Г.В., 
у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:
У жовтні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулось до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого вказало, що 12.07.2021 року ОСОБА_1 приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. 
На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачці було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.
Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у А-Банку разом з умовами та правилами, які викладені на сайті банку, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.
Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі та надав відповідачці кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.
У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 станом на 08.10.2025 року має заборгованість у розмірі 56 348,22 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом – 41 133,77 грн, заборгованість за відсотками – 15 214,45 грн.
Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.07.2021 року у розмірі 56 348,22 грн та судові витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2026 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду АТ «А-Банк» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2026 року. Задовольнити позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» в повному обсязі. Стягнути на користь «Акцент-Банк» з відповідачки судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що висновок суду про відсутність підпису позичальника на Умовах і правилах надання банківських послуг та тарифах є помилковим, оскільки відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. 
Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувалась кредитом, що свідчить про ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодилась з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. Договір вважається укладеним шляхом акцепту оферти через вчинення фактичних дій (конклюдентних дій), зокрема сплату періодичних платежів, що свідчить про повну та безумовну згоду сторони з його умовами відповідно до ст. 641, 642 ЦК України.
Посилається на те, що позичальник отримала кредитну картку та скористалася кредитними коштами, погодилась з умовами, що діяли на момент зняття коштів (ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України) і вже повинна сплачувати процентну ставку. 
Суд безпідставно застосував висновки у справі №342/180/17, оскільки, у цій справі відсотки зафіксовані в індивідуальному паспорті споживчого кредиту, підписаному боржником електронним підписом. Відповідно до правової позиції ВС у справі №524/5556/19 від 12 січня 2021 року підписання позичальником паспорта свідчить про повне узгодження процентної ставки та штрафних санкцій. Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту відповідачка відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Зазначає, що паспорт споживчого кредиту оформлено у повній відповідності до Закону «Про споживче кредитування», де у розділі №2 чітко визначено строк кредитування — 240 місяців. Підписання цього документа позичальником є належним акцептом пропозиції (ст. 642, 643 ЦК України), а фактичне надання коштів банком підтверджує згоду сторін на виконання умов саме на цих параметрах, незалежно від дати отримання відповіді. Таким чином, умови щодо строку та відсотків є погодженими, чинними та обов`язковими для виконання.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено відповідачці право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження апеляційним судом направлялось ОСОБА_1 за місцем її реєстрації 09.04.2026 року.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 квітня 2026 року справу призначено до розгляду.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 56348,22 грн і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн * 30 = 90 840 грн), тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що позивачем не доведено розмір заборгованості та порушення його прав внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Витяг з Умови та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена» та тарифи по картці «Зелена» не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору від 12.07.2021 року. Доказів того, що Витяг з Умови та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та тарифи по картці «Зелена» були підписані відповідачем суду не надано.Суд дійшов висновку, що із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 12.07.2021 року укладеного між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 станом на 08.10.2025 року та виписки про рух коштів по картці за рахунком № НОМЕР_1 неможливо з`ясувати суму наданого кредиту за вказаним договором, оскільки із виписки по картці вбачається, що заборгованість за кредитною карткою утворилася внаслідок списання коштів саме за кредитом «Розстрочка з виписки». Банк з вимогами про стягнення заборгованості по кредиту «Розстрочка з виписки» не звертався.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 12.07.2021 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк».
У заяві зазначено, що відповідачка погодилася з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згідна з його умовами, погоджується отримати примірник договору про надання банківських послуг шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua, зобов`язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг і регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.
У підписаній ОСОБА_1 анкеті-заяві відсутні істотні умови договору, зокрема: не визначено процентну ставку, строк дії правочину, ліміт кредитування, а також порядок та умови повернення грошових коштів.
До кредитного договору АТ «А-Банк» додано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена», підписаний ОСОБА_1 12.07.2021 року електронним підписом, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та Тариф по картці «Зелена», які не містять підпису позичальника.
Згідно довідки ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_2 та видано картки: № НОМЕР_3 строком дії до липня місяця 2027 року; № НОМЕР_4 строком дії до грудня місяця 2031 року; № НОМЕР_5 строком дії до грудня місяця 2031 року;
Згідно розрахунку, який наданий позивачем, ОСОБА_1 станом на 08.10.2025 року має заборгованість у розмірі 56 348,22 грн, яка складається з: 41 133,77 грн - заборгованість за кредитом, 15 214,45 грн – заборгованість по відсотках.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.
За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Звертаючись до суду із позовом АТ «А-Банк» просило стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 56348,22 грн, яка складається з: 41133,77 грн заборгованості за кредитом, 15214,45 грн заборгованості за відсотками.
Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію анкети-заяви від 12.07.2021 року, яка підписана ОСОБА_1 ; розрахунок заборгованості за договором б/н від 12.07.2021 року, копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», довідку за лімітами за період з 12.07.2021 року по 27.01.2024 року, довідку за картками, виписку по рахунку по картці за період з 14.07.2021 року по 01.10.2025 року, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена».
Так, у Анкеті-заяві від 12.07.2021 року зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, Правилами користування, основними умовами обслуговування кредитування, розташовані в рекламному буклеті, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.
Втім, з матеріалів справи убачається, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містять підпису позичальника.
Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк» містить лише анкетні дані відповідачки. Заява не містить відомостей щодо розміру процентів за користування кредитними коштами або будь-які інші умови договору.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).
До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування»).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що паспорт споживчого кредиту від 12.07.2021 року «Кредитна картка «Зелена» не може бути прийнято до уваги, оскільки зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.
У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту та його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20. Вказані висновки Великої Палати Верховного Суду є обов`язковими до врахування судом. 
Отже, відсутні підстави вважати, що АТ «А-Банк» і ОСОБА_1 обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків за користування кредитними коштами. Висновок суду в цій частині є правильним. В цій частині доводи апеляційної скарги є безпідставними.
Посилання АТ «А-Банк» в апеляційній скарзі на правові висновки, висловлені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 2 грудня 2020 року (справа №284/157/20), щодо форми кредитного договору, є безпідставними, оскільки в цій справі та справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, встановлені різні обставини. Так, за обставинами цивільної справи, у якій Верховний Суд висловив правову позицію, що факт укладення сторонами кредитного договору на заявлених банком умовах був доведений, у той час як у справі, що переглядається судом апеляційної інстанції, ця обставина не підтверджується належними та допустимими доказами.
Звертаючись до суду із позовом банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом (тіло) за кредитним договором №б/н від 12.07.2021 року станом на 08.10.2025 року в сумі 41 133,77 грн. 
З виписки про рух коштів по картці за рахунком № НОМЕР_1 ОСОБА_1 не вбачається, що 12.07.2021 року, 27.01.2024 року на рахунок відповідачки були зараховані кредитні кошти у розмірі 1000 грн, та у розмірі 41200, 00 грн, а вбачається, що з кредитної картки здійснювалося списання коштів за кредитом «Розстрочка з виписки».
Надані АТ «А-Банк» докази не дозволяють встановити суму наданого кредиту згідно з умовами договором б/н від 12.07.2021 року. Висновок суду в цій частині є правильними та відповідають встановленим по справі обставинам. 
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2026 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.
Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то суд не здійснює перерозподіл витрат по сплаті судового збору.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2026 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 травня 2026 року.

Головуючий  В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева