Справа № 591/376/26
Провадження № 2/591/103/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми в складі:  
головуючого судді – Северинової А.С.,
з участю секретаря судового засідання – Волкової Є.Р.,
представника позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – Куценко А.Л.,
третьої особи – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми цивільну справу № 591/376/26 за позовом  ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , до Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у місті Суми» Сумської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії по приватизації житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2026 року ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що у 2005 році під час служби в Ковпаківському ВМ СМВ УМВС України в Сумській області їй було надано ліжкомісце в гуртожитку УМВС України в Сумській області, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Ордер був виданий на склад сім`ї одна особа на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету (протокол № 8 засідання ЖПК УМВС України в Сумській області від 14.11.2005). При заселенні до гуртожитку вона здала ордер директору гуртожитку і їй було надано ліжкомісце в кімнаті №103/2, де вона проживала одна і була зареєстрована 02 грудня 2005 року. Після народження ІНФОРМАЦІЯ_1 доньки ОСОБА_4 вона була зареєстрована в якості члена її сім`ї за її місцем проживання і до теперішнього часу проживає разом з нею за цією ж адресою.
Позивачка зазначає, що житлове приміщення складається з 2-х ізольованих кімнат, наймачем однієї з яких за №103/2 жилою площею 19,7 кв.м є вона, а наймачем другої кімнати за №103/1 є ОСОБА_2 , третя особа по справі. Будучи наймачем спірної квартири АДРЕСА_2 , вона вирішила приватизувати її та звернулася до управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради, але їй було відмовлено у здійсненні приватизації житла, оскільки, як вважає відповідач, Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не передбачена приватизація квартир у гуртожитках, а також у поданих документах є розбіжності, а саме: відповідно до копії ордера їй надано ліжкомісце у гуртожитку по АДРЕСА_1 , а відповідно до документів вона є наймачем квартири АДРЕСА_3 загальною площею 27,25 кв.м.
Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить зобов`язати Сумську міську раду в особі управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради у встановленому законом порядку здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_2 , передавши її у спільну часткову власність їй, як наймачу, та члену її сім`ї – неповнолітній доньці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 січня 2026 року позовну заяву було залишено без руху.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 березня 2026 року відкрито провадження у даній справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
17 березня 2026 року відповідач Сумська міська рада в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у місті Суми» Сумської міської ради подала відзив, у якому заперечує проти позову, зазначивши, що законодавством не передбачено приватизації квартир у гуртожитку. Також посилається на те, що норми наведених позивачкою у позовній заяві законів втратили чинність у зв`язку з прийняттям Закону України «Про основні засади житлової політики» від 15 лютого 2026 року.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 – адвокат Гаврилюк Н.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов повністю. Представник відповідача Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у місті Суми» Сумської міської ради – Куценко А.Л. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову. Третя особа ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення позовних вимог. 
Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету, затвердженого протоколом № 8 засідання ЖПК УМВС України в Сумській області від 14 листопада 2005 року позивачці ОСОБА_6 було видано ордер на жилу площу в гуртожитку АДРЕСА_4 на право зайняття з сім`єю у складі 1 особи жилої площі в гуртожитку по АДРЕСА_1 , розміром ліжкомісце (а.с. 7, 8, 9, 10, 11).
ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки народилася донька ОСОБА_4 (а.с. 6).
За даними поквартирної картки наймачем ліжкомісця АДРЕСА_2 є позивачка ОСОБА_7 , яка зареєстрована за цією адресою з 02 грудня 2005 року. Донька ОСОБА_4 зареєстрована разом з нею за цією ж адресою з 30 червня 2010 року (а.с. 12).
Також за даними МЄІРЦ від 06 січня 2026 року позивачка ОСОБА_3 разом з неповнолітньою ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_5 . Власником особового рахунку за даною адресою є позивачка ОСОБА_7 (а.с. 18).
Як вбачається з витягів з реєстру територіальної громади, позивачка ОСОБА_3 з 02 грудня 2005 року та неповнолітня ОСОБА_4 з 30 червня 2010 року по теперішній час зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 19, 20).
Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 19 листопада 2021 року № 714 затверджено акт приймання-передачі з державної власності у комунальну власність Сумської міської територіальної громади гуртожитку по АДРЕСА_1 (а.с. 26-28).
На підставі рішення Сумської міської ради від 07 травня 2025 року № 5561-МР залишено житловий комплекс гуртожитку АДРЕСА_1 у статусі гуртожитку та дозволено приватизацію його жилих приміщень (а.с. 29).
На замовлення позивачки 21 червня 2025 року виготовлено технічний паспорт на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 . За даними технічного паспорту квартира складається з житлової кімнати площею 19,7 кв.м та приміщень спільного користування: коридору площею 1,85 кв.м, санвузлу площею 1,00 кв.м, душової кімнати площею 0,55 кв.м, кухні площею 2,60 кв.м та комори площею 1,55 кв.м. Усього 27,25 кв.м (а.с. 13-17).
Згідно з довідками Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради від 13 червня 2025 року станом на 31 грудня 2012 року нерухоме майно, належне на праві власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не зареєстроване (а.с. 21, 22).
Відповідно до довідки ТВБВ №10018/065 філії Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 18 червня 2025 року  ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ) не використовувались житлові чеки на приватизацію житла за адресою проживання  АДРЕСА_6 (а.с. 23).
Крім того, згідно довідки ТВБВ №10018/0145 філії – Сумського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» від 19 червня 2025 року ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_5 в додаткових списках громадян на отримання приватизаційних цінних паперів не значиться (а.с. 24).
З метою реалізації передбачених законом прав позивачка ОСОБА_3 звернулася до органу приватизації з питання приватизації житла, а саме квартири АДРЕСА_7 на склад сім`ї 2 особи, проте листом управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» від 25 серпня 2025 року № 14.01-15/913 відмовлено позивачці у передачі у спільну часткову власність вищевказаної квартири у зв`язку з тим, що Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не передбачена приватизація квартир у гуртожитках, а також у поданих документах є розбіжності, а саме: відповідно до копії ордера їй надано ліжкомісце у гуртожитку по АДРЕСА_1 , а відповідно до документів вона є наймачем квартири АДРЕСА_3 загальною площею 27,25 кв.м (а.с. 30-31).
Спір у справі виник у зв`язку з відмовою органу приватизації позивачу у приватизації спірної квартири.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.
У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.
У частині третій статті 9 ЖК Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Відповідно до частини четвертої статті 5 зазначеного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.
Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.
Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (частина п`ята статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).
Згідно із частиною одинадцятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.
У частині десятій статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.
Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).
Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі – Положення № 396 (тут і далі – у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.
Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18).
З матеріалів справи вбачається, що, звернувшись до органу приватизації, позивачка додала усі необхідні документи до заяви про приватизацію нерухомого майна.
Відмовляючи в наданні адміністративної послуги у вигляді безоплатної приватизації приміщення у гуртожитку, Управління «Центр надання адміністративних послуг у місті Суми» Сумської міської ради зазначило підставу такої відмови – розбіжності у поданих документах, а саме: відповідно до копії ордера їй надано ліжкомісце у гуртожитку по АДРЕСА_1 , а відповідно до документів вона є наймачем квартири АДРЕСА_3 загальною площею 27,25 кв.м (а.с. 30-31).
Суд вважає таку відмову безпідставною. Разом з тим, суд зауважує, що чинний ЖК України не вимагає від наймача отримання іншого ордера з урахуванням природи останнього як підстави для вселення в житлове приміщення, оскільки наймач уже вселився у житлове приміщення на законній підставі і правомірно ним користується.
Спірне житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_5 , не віднесено до приміщень, які не можна приватизувати, ніякої законодавчої заборони на його приватизацію немає.
Позивачка має право на приватизацію спірного житла, зокрема заселилася у житлове приміщення на підставі ордера на жилу площу в гуртожитку  АДРЕСА_1 , виданого 14 листопада 2005 року, з 02 грудня 2005 року зареєстрована і постійно проживає в ньому до цього часу, несе витрати з його утримання, іншого житла у власності позивачка на її неповнолітня дочка не мають, що свідчить про те, що вони мають достатні та триваючі зв`язки з конкретним місцем проживання, а зазначене житлове приміщення є в цілому їхнім «житлом» у розумінні статті 8 Конвенції».
Посилання відповідача на те, що Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не передбачена приватизація квартир у гуртожитках є неправомірним.
Статус житлового приміщення, в яке позивачі заселилися на підставі ордера на житлову площу в гуртожитку №136/1, виданого 14.11.2005 року УМВС не змінювався, за актом приймання-передачі державного майна у комунальну власність Управління Міністерство внутрішніх справ України в Сумській області передало, а Управління комунального майна Сумської міської ради прийняло у власність нерухоме майно, зазначене в пункті 1 цього рішення.
Крім того, зміна власника житлового фонду, категорії житла (будинку, гуртожитку) не може бути підставою для відмови мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла (висновки Верховного Суду у постанові від 05 травня 2025 року по справі №759/1426/22).
Ордер на жилу площу в гуртожитку № 301 від 14 листопада 2005 року є чинним, у встановленому законодавством порядку недійсним не визнаний.
Позивачка та її неповнолітня дочка на законних підставах заселилися в житлове приміщення і тривалий час в ньому проживають, не мають власного житла, а тому відмова відповідача у приватизації житла є незаконною.
Отже, позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 200, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов  ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , задовольнити.
Зобов`язати Сумську міську раду в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради вчинити дії по приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_5 , передавши її у спільну часткову власність ОСОБА_3 та члену її сім`ї – неповнолітній доньці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації : АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Позивач: ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП невідомий.
Відповідач: Сумська міська рада в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у м.Суми» Сумської міської ради, місцезнаходження: м. Суми, вул. Британська, 21, код ЄДРПОУ 23823253.
Третя особа: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_8 , РНОКПП невідомий.
Повне судове рішення складено 11 червня 2026 року.

Суддя А.С. Северинова