Справа № 358/917/26  Провадження № 2-о/358/72/26   	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м. Богуслав 

Богуславський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Романенко К.С.,
за участю секретаря судового засідання Шпак К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Богуслав цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Богуславська міська рада Обухівського району Київської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,- 

В С Т А Н О В И В: 

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Орло Ю.В. звернулася до Богуславського районного суду Київської області із заявою, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на право особистої власності, виданого виконавчим комітетом Богуславської міської ради народних депутатів від 11.07.1983.
В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на право особистої власності, виданого виконавчим комітетом Богуславської міської ради народних депутатів від 11.07.1983 ОСОБА_1 належить житловий будинок, який збудований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . Зазначений договір був виданий на підставі рішення виконкому Богуславської міської ради народних депутатів № 73 від 26.04.1983. За цим рішенням заявнику було надано у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва власного житлового будинку.
Відповідно до акту державної прийомки в експлуатацію особистого домоволодіння від 13.11.1987 вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_1 прийнято в експлуатацію після завершення будівництва. Право власності на 29/50 частки житлового будинку зареєстровано за ОСОБА_1 у КП КОР «Київське обласне БТІ».
З метою реєстрації права власності у ДРРП заявник звертався у ЦНАП Богуславської міської ради, однак у реєстрації йому було відмовлено через наявну помилку у написанні імені та наявність виправлення у написанні прізвища в правовстановлюючому документі, та в усній формі рекомендовано звернутися до суду.
Оскільки діючим законодавством вже не передбачена видача таких правовстановлюючих документів, ОСОБА_1 не має змоги виправити помилку шляхом звернення до органу, який видав документ, змушений звернутися до суду, так як встановлення факту йому необхідне для реалізації реєстрації права власності у ДРРП.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2026 справу передано на розгляд судді Романенко К.С.
Ухвалою від 28.05.2026 відкрито окреме провадження та призначено справу до розгляду.

У судове засідання сторони не з`явилися.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Орло Ю.В. подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, заяву про встановлення факту підтримала, просила її задовольнити.
Представник заінтересованої особи – Богуславської міської ради Обухівського району Київської області Хоменко В.М. також подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
За таких обставин суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на право особистої власності, виданого виконавчим комітетом Богуславської міської ради народних депутатів від 11.07.1983, « ОСОБА_2 » передано у безстрокове користування земельну ділянку площею 600 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва власного житлового будинку (а.с. 7-8).
Зазначений договір був виданий на підставі рішення виконкому Богуславської міської ради народних депутатів № 73 від 26.04.1983, із якого вбачається, що земельну ділянку було надано « ОСОБА_1 » (а.с. 11).
Відповідно до акту державної прийомки в експлуатацію особистого домоволодіння від 13.11.1987 вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_1 прийнято в експлуатацію після завершення будівництва, у присутності забудовника « ОСОБА_1 » (а.с. 10).
Також у матеріалах справи міститься копія договору дарування від 23.01.1988, з якого вбачається, що ОСОБА_1 подарував ОСОБА_3 21/50 частку жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 , і розташований на присадибній ділянці земель держфонду площею 600 кв.м. Жилий будинок належить ОСОБА_1 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку (а.с. 12-13).
Відповідно до архівної довідки КП КОР «Київське обласне БТІ» від 25.03.2026, станом на 29.12.2012 за адресою: АДРЕСА_1 право власності зареєстровано за: ОСОБА_1 29/50 та ОСОБА_3 21/50 на підставі договору дарування, засвідченого нотаріусом Богуславської нотаріальної контори 23.01.1988, про що внесено запис до реєстрової книги № 17, р. № 3282 (а.с. 9).
З метою реєстрації права власності у ДРРП заявник звертався у ЦНАП Богуславської міської ради, однак у реєстрації йому було відмовлено через наявну помилку у написанні імені та наявність виправлення у написанні прізвища в правовстановлюючому документі, та в усній формі рекомендовано звернутися до суду.
Відтак, судом встановлено, що у договорі про надання у безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на право особистої власності від 11.07.1983 наявні розбіжності у написанні прізвища та імені заявника. Разом з тим, рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради народних депутатів № 73 від 26.04.1983, акт державної прийомки в експлуатацію особистого домоволодіння від 13.11.1987 та архівна довідка КП КОР "Київське обласне БТІ" у своїй сукупності підтверджують, що зазначений договір стосується саме ОСОБА_1 . 
Судом також встановлено, що виправити вказані розбіжності у позасудовому порядку заявник не має можливості, а їх наявність перешкоджає державній реєстрації його речових прав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України.
Згідно п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3).
Отже, для задоволення заяви суд повинен встановити, що спірні документи належать саме заявниці, встановлення такого факту породжує для неї юридичні наслідки, інший порядок його встановлення законом не передбачений, а між сторонами відсутній спір про право.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова)в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19).
Згідно згаданої вище Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до п.12 цієї Постанови, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.
Отже, у цій справі наявні всі передбачені законом умови для розгляду заяви в порядку окремого провадження, оскільки встановлення зазначених фактів породжує для заявника юридичні наслідки, інший порядок їх встановлення законом не передбачений, спір про право між сторонами відсутній, а встановлення факту необхідне для реалізації належних йому майнових прав.
Оцінюючи досліджені у судовому засіданні письмові докази відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд приходить до висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними та достатніми у своїй сукупності для встановлення обставин справи. Подані документи підтверджують, що договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на право особистої власності, виданий 11.07.1983, належить саме ОСОБА_1 , а розбіжності у написанні його прізвища та імені мають технічний характер і не свідчать про належність цього документа іншій особі. 
Таким чином, судом встановлено, що заявник позбавлений можливості реалізувати своє право на державну реєстрацію речових прав у зв`язку з наявністю розбіжностей у правовстановлюючому документі. Оскільки інший порядок усунення таких розбіжностей чинним законодавством не передбачений, спір про право між учасниками справи відсутній, а встановлення факту належності документа має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. 
Керуючись ст. 259, 293, 315, 354 ЦПК України, суд, - 

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Богуславська міська рада Обухівського району Київської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на право особистої власності, виданого виконавчим комітетом Богуславської міської ради народних депутатів від 11.07.1983.
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Головуючий: суддя 	К. С. Романенко