Суддя Паляничко Д. Г. 
Справа № 644/9575/25 
Провадження № 2/644/322/26 
28.04.2026

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
28 квітня 2026 року м. Харків

 
Індустріальний районний суд м. Харкова у складі: 
 
головуючої судді - Паляничко Д.Г., 
 
за участю секретаря судового засідання - Книшенко А.С.,
 
представника ОСОБА_1 - адвоката Дем`яненко О.О.,
 
відповідача - ОСОБА_1 ,
 
одноособово, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 4 приміщення Індустріального районного суду м. Харкова у режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, б. 1, 28 корпус, 4-й поверх, ЄДРПОУ 35234236) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад:
 
1.1. позиції позивача
 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (надалі за текстом - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»/позивач), в особі представника - адвоката Усенка Михайла Ігоровича, який діє на підставі ордеру серії ВС № 1381377 від 02.07.2025, звернулось до Індустріального районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1 /відповідач), предметом якої є: стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 2690854 від 14.12.2021 у сумі 22 665,97 грн. 
В обґрунтування позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зазначено, що 14.12.2021 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 2690854 у сумі 5 000,00 грн. 
10.08.2023 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» уклали Договір факторингу № ККЛУ 10082023, відповідно до якого позивач набув статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2690854 від 14.12.2021. 
Враховуючи зазначене, позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № 2690854 від 14.12.2021, яка становить 22 665,97,60 грн з яких: 4 999 грн 99 коп - тіло кредиту; 17 665 грн 98 коп - заборгованість за процентами. Також, позивач просить суд покласти судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3 028,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн на відповідача. 
26.03.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - адвоката Усенка М.І. надійшли заперечення на додаткові пояснення (а.с. 183-186). В обгрунтування яких зазначено, що умовами кредитного договору сторони передбачили строк кредитування та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Враховуючи, що Відповідач, підписавши договір про споживчий кредит, погодився з його умовами, немає підстав вважати, що умови такого договору про порядок застосування процентних ставок, визначення строку кредитування не були відомі Відповідачу. ОСОБА_1 уклав даний договір, маючи можливість розрахувати доцільність взяття на себе такого зобов`язання та оцінити усі ризики у зв`язку з їх прийняттям. Кредитодавцем у свою чергу чітко виконані усі умови договору, у тому числі щодо нарахування процентів за кредитним договором.
Заявлена сума у 8 000,00 грн на професійну правничу допомогу є співмірною зі складністю справи про стягнення кредитної заборгованості, яка потребує не лише знання банківського законодавства, а й аналізу значного обсягу документації. Дана сума відповідає середнім ринковим розцінкам на подібні юридичні послуги в Україні та узгоджується з положеннями чинного законодавства і судової практики.
1.2.заперечень відповідача
Відповідач ОСОБА_1 не скористався процесуальним правом на пропозицію суду, викладену в ухвалі Індустріального районного суду м. Харкова від 28.10.2025 (а.с. 79-80), подати відзив на позов, заразом 23.03.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 - адвоката Дем`яненко О.О., надійшли додаткові пояснення по справі (а.с. 164-174), в яких зазначено, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: заборгованість за кредитом - 4 999,99 грн, заборгованість за відсотками - 5 000,00 грн; компенсація судових витрат: судовий збір - за рахунок держави, витрати на правничу допомогу - 3 000,00 грн. В обгрунтування яких зазначено, що відповідач, як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не зміг ефективно здійснити свої права бути поінформованим про дійсні умови кредитування ТОВ «Лінеура Україна», які викладені в декількох значних за об`ємом документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема щодо дійсного періоду та розміру нарахувань за кредитом. А тому укладення ОСОБА_1 договору на зазначених умовах перетворюється на непомірний тягар для нього, як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором. Враховуючи, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у сумі 17 665,98 грн не є співрозмірною сумі кредиту у 4 999,99 грн за кредитним договором № 2690854 від 14.12.2021, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, тому представник відповідача просить зменшити розмір процентів за вказаним договором до розміру заборгованості за тілом кредиту - 5 000,00 грн.
Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то адвокат Дем`яненко О.О. зазначила, що виходячи з предмета позову та конкретних обставин справи та їх складності, зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат та виходячи із критерію реальності адвокатських послуг, просимо за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ФК «Кредит Капітал» до суми 3 000,00 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.
Відповідно до п.п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» особи з інвалідністю I та II груп звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, отже, оскільки ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІ групи, що підтверджується витягом з рішення експертної комісії з оцінювання повсякденного функціонування особи № 65/25/2065/В від 13 жовтня 2025 року (витяг наявний в матеріалах справи а.с. 111-113), відповідно ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору.
2. заяви, клопотання
29.09.2025 разом з позовною заявою представник позивача - адвокат Усенко Михайло Ігорович, який діє на підставі ордеру серії ВС № 1381377 від 02.07.2025, звернуся до суду з клопотанням про витребування доказів в АТ КБ «ПриватБанк».
10 жовтня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме платіжної інструкції про сплату судового збору (а.с. 70-72). 
03.11.2025 на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов інформаційний лист (а.с. 85-87).
18 листопада 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов лист з витребуваною судом інформацією (а.с. 88-89).
22.12.2025 через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами (а.с. 100), цього ж дня матеріали цивільної справи були надані для ознайомлення, про що надано розписку (а.с. 100). ,
25 грудня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов інформаційний лист (а.с. 120-121).
15.01.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання від представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Усенка М.І., який діє на підставі ордеру серії ВС № 138377 від 02.07.2025, про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 124-125).
26.01.2026 через канцелярію Індустріального районного суду м. Харкова надійшло клопотання від ОСОБА_1 про витребування у АТ КБ «ПриватБанк» виписки по рахунку НОМЕР_2 за емітованою на ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) картою НОМЕР_3 , за період з 01.12.2021 по 01.01.2022 (а.с. 126). Заразом долучено до матеріалів справи виписку по рахунку НОМЕР_4 (а.с. 127-128).
26.01.2026 через канцелярію суду від ОСОБА_1 , надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (а.с. 129-133).
17.02.2026 на адресу Індустріального районного суду м. Харкова надійшли витребувані докази від АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 144-146), що надані ОСОБА_1 на ознайомлення, що підтверджується розпискою від 23.03.2026 (а.с. 149).
11.03.2026 та 19.03.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від адвоката Дем`яненко Ольги Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі доручення від 10.03.2026 № 5-20-2026-000291, надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 148-152, 154-156). Матеріали справи були надані для ознайомлення 19.03.2026, про що свідчить розписка (а.с. 149).
19 березня 2026 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 - адвоката Дем`яненко Ольги Олегівни, яка діє на підставі доручення № 5-20-2026-000291 від 10.03.2026, надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 23.03.2026 об 11 год 45 хв, та усі наступні судові засідання, за її участі у режимі відеоконференції поза межами суду з власних технічних засобів (а.с. 157-160).
23.03.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 - адвоката Дем`яненко О.О., надійшли додаткові пояснення по справі (а.с. 164-174).
26.03.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - адвоката Усенка М.І. надійшли заперечення на додаткові пояснення (а.с. 183-186).
3.інші процесуальні дії у справі 
Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 10.10.2025 справа № 644/9575/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с. 67).
На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 27.10.2025 судом отримано відповідь з Головного управління Державної міграційної служби Харківської області, згідно якої місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 76-78).
Розпорядженням Голови Верховного Суду № 399/0/15-23 від 20.04.2023 з 01.05.2023 змінено територіальну підсудність судових справ Дворічанського районного суду Харківської області - Орджонікідзевському районному суду міста Харкова.
Відповідно до Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», найменування Орджонікідзевського районного суду міста Харкова змінене на Індустріальний районний суд міста Харкова.
За інформацією з відповіді Єдиної інформаційної системи соціальної сфери № 1884933 від 13.10.2025 місце проживання ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 69).
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 28.10.2025 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі № 644/9575/25, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та витребувано докази в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 79-80). 
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 26.01.2026 витребувано докази в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 135). 
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 23.03.2026 заяву представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено (а.с. 161).
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, матеріали справи містять клопотання, у якому він просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 5, 186). 
Представник відповідача - адвокат Дем`яненко Ольга Олегівна у судовому засіданні повністю підтримала надані до суду додаткові пояснення по справі (а.с. 164-174), та просила позовні вимоги задовольнити частково, зокрема: стягнути з відповідача заборгованість за кредитом - 4 999,99 грн, заборгованість за відсотками - 5 000,00 грн, обгрунтовуючи це співрозмірністю сумі кредиту у 4 999,99 грн за кредитним договором № 2690854 від 14.12.2021, та відповідністю принципам розумності та добросовісності, що матиме наслідком балансу договірних прав та обов`язків позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати пропорційної суми процентів за невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. А також просила судовий збір компенсувати за рахунок держави згідно з п.п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІ групи, що підтверджується витягом з рішення експертної комісії з оцінювання повсякденного функціонування особи № 65/25/2065/В від 13 жовтня 2025 року (а.с. 111-113) та пенсійним посвідченням № (а.с. ), а витрати на правничу допомогу стягнути у сумі 3 000,00 грн, що відповідає предмета позову та конкретним обставинам справи та їх складності, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат та виходячи із критерію реальності адвокатських послуг.
Відповідач у судовому засіданні повністю підтримав висловлену правову позицію свого представника, а також повідомив суду, що дійсно отримував та користувався наданими ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кредитними коштами у сумі 5 000,00 грн, які отримав на підставі укладеного між ним та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кредитного договору № 2690854 від 14.12.2021, умови якого були погоджені між сторонами та власноручно ним підписані, та повністю визнаються відповідачем. 
4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами виникли суспільні відносини в сфері споживчого кредитування, що виникають між економічними суб`єктами у зв`язку з переданням один одному в тимчасове користування вільних коштів на засадах зворотності, платності та добровільності.
Суд установив, що 14 грудня 2021 ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 уклали договір № 2690854 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: тип кредиту - кредит; сума кредиту - 5 000,00 грн; строк кредиту - 360 днів; стандартна процента ставка становить 1,99% в день, знижена процентна ставка становить 0,01% в день). Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 29 653,85% річних, за зниженою ставкою 6 961,93% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 40 820,00 грн, за зниженою ставкою 37 850,00 грн. Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_5 (а.с. 11-23).
У додатку № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2690854 від 14.12.2021, визначено детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (надалі за текстом -Графік платежів) (а.с. 24, 25).
Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2690854 від 14.12.2021 підписано ОСОБА_1 підписано аналогом ЕЦП одноразового ідентифікатора М632, який направлено позичальнику 14.12.2021 15:58:51 на номер телефону НОМЕР_6 , що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 26-27).
Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 2690854 від 14.12.2021 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 10.08.2023, позичальником яких є ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості становить 22 665 грн 97 коп, з яких: 4 999 грн 99 коп - тіло кредиту; 17 665 грн 98 коп - заборгованість за процентами (а.с. 28-39). 
Згідно з інформаційною довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» вих. № 7/14103 від 14.08.2025 підтверджено успішність операції, а саме: переказ коштів на картку № НОМЕР_5 , у сумі 5 000,00 грн 14.12.2021 16:03, що є доказом видачі кредитних коштів (а.с. 40-41).
Зазначене вище підтверджується інформаційним листом АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали Індустріального районного суду м. Харкова від 28.10.2025, згідно якого на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) банком емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 , на яку 14.12.2021 було зарахування коштів у сумі 5 000,00 грн (а.с. 88). 
Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»
10 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № ККЛУ-10082023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. 
Пунктом 1.1. Договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10.08.2023 зазначено, що за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги (права вимоги), до Боржників за Кредитними Договорами (портфель Заборгованості) (а.с. 42-49).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10.08.2023, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 2690854 від 14.12.2021 загальна сума заборгованості склала 22 665,97 грн, яка складалася з наступного: 4 999 грн 99 коп - тіло кредиту; 17 665 грн 98 коп - заборгованість за процентами (а.с. 50), що підтверджується актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 10.08.2023 до Договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10.08.2023 (а.с. 51) та платіжною інструкцією № 72296 від 10.08.2023 (а.с. 52), які свідчать про виконання Фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу. 
5.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
 
Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Встановленим судом фактам відповідають правовідносини у сфері споживчого кредитування, що регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі за текстом - ЦК України), Законом України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII, Законом України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12 травня 1991 року, 
Законом України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII тощо. 
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Так, за договором кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України).
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України).
Пунктами 1-1, 2, 10, 11 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит - (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно з ч.1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч.1 ст.14 Закону України «Про споживче кредитування»).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пунктом 5 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем (п.7 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Інформування потенційних покупців (замовників, споживачів) щодо товарів, робіт, послуг здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про рекламу» та може здійснюватися шляхом надсилання комерційних електронних повідомлень (ч.1 ст.10 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Термін «електронний підпис» вживається у значенні, наведеному в Законі України «Про електронний цифровий підпис» (ч.2 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку, визначеному законом або договором (ч.1 ст.17 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про електронну комерцію», вирішення спорів між учасниками відносин у сфері електронної комерції здійснюється в порядку, визначеному законодавством.
За приписами пунктів 1, 10, 11, 14, 15 ст.1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних; електронна довірча послуга - послуга, яка надається для забезпечення електронної взаємодії двох або більше суб`єктів, які довіряють надавачу електронних довірчих послуг щодо надання такої послуги; електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи; електронна послуга - будь-яка послуга, що надається через інформаційно-комунікаційну систему; електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України регламентує, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.2 ст.517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1, 2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ч. 1, 2, 3 ст.89 ЦПК України).
6.Висновки суду.
 
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.
 
Суд бере до уваги, що позивачем доведено, а відповідачем не заперечується факт укладення 14 грудня 2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2690854 (а.с. 11-23) за визначених у цьому договорі та паспорті споживчого кредиту (а.с. 7-10) умов, згідно з якими Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: тип кредиту - кредит; сума кредиту - 5 000,00 грн; строк кредиту - 360 днів; стандартна процента ставка становить 1,99% в день, знижена процентна ставка становить 0,01% в день). Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 29 653,85% річних, за зниженою ставкою 6 961,93% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 40 820,00 грн, за зниженою ставкою 37 850,00 грн. Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_5 .
Судом враховано, що відповідач ОСОБА_1 підтвердив у судовому засіданні факт отримання та користування кредитними коштами, що також підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» вих. № 7/14103 від 14.08.2025 про успішність операції переказу коштів на картку № НОМЕР_5 , у сумі 5 000,00 грн 14.12.2021 16:03 (а.с. 40-41), інформаційним листом АТ КБ «ПриватБанк», згідно якого на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) банком емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 , на яку 14.12.2021 було зарахування коштів у сумі 5 000,00 грн (а.с. 88) , а також випискою за договором № б/н за період 01.12.2021 - 01.01.2022 за картковим рахунком № НОМЕР_5 (а.с. 144а). 
Враховуючи викладене вище, зокрема доведення позивачем укладення між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2690854, узгодження умов договору, а також виконання кредитором обов`язку переказу кредитних коштів на картку № НОМЕР_5 , у сумі 5 000,00 грн, а отримання та користування ОСОБА_1 зазначених коштів за договором № 2690854 від 14.12.2021 не заперечується, суд дійшов переконання, що в силу ч. 1 ст. 89 ЦПК України, зазначені обставини не підлягають доказуванню, оскільки визнаються учасниками справи. 
Отже, суд бере до уваги доводи позивача щодо обгрунтування та правомірності стягнення заборгованості за тілом кредиту з відповідача у сумі 4999,99 грн.
Відповідачем визнається факт укладення ним вказаного вище кредитного договору та отримання кредитних коштів, заразом ОСОБА_1 позовні вимоги визнає частково, не визнає суму нарахованих відсотків, оскільки вони завищені і явно не відповідають вимогам щодо справедливості, у зв`язку з чим просить їх зменшити.
З умов договору № 2690854 від 14.12.2021 про надання коштів на умовах споживчого кредит між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 вбачається, що позичальнику надано кредит у сумі 5 000,00 грн строком на 360 днів. 
Відповідно до п.1.4 кредитного договору, Стандартна процента ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору Також договором передбачена можливість застосування до нарахування процентів за зниженою процентною ставкою. Згідно п. 1.4.1 Знижена процентна ставка становить 0.01% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Клієнт до 13.01.2022 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. 
У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для Клієнта лише як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим Договором.
Відповідно до п.3.4 розмір процентної ставки, встановлений в п.1.4 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку.. Клієнт розуміє та надає згоду Товариству, що використання зниженої процентної ставки відповідно до пп.1.4.2. Договору залежить від того чи отримає Клієнт індивідуальну знижку від Товариства на стандартну процентну ставку, та у випадку такого отримання Клієнт погоджується, що застосування зниженої ставки є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов Договору, оскільки, умови про застосування різних процентних ставок за цим Договором виконуються автоматично за домовленістю Сторін, та не вимагають підписання Сторонами будь яких інших додаткових документів, крім цього Договору. 3.5.Нарахування Процентів за користування кредитом є правом Товариства, а не його обов`язком. Товариство, без погодження з Клієнтом, може на свій розсуд зменшити нарахування встановлених Договором процентів за користування кредитом
Строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, становить 360 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику; строк договору є рівним строку кредитування (пункт 1.3.).
Згідно із розрахунку заборгованості, складеним позивачем, станом на 10.08.2023 заборгованості за Договором № 2690854 від 14.12.2021 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, позичальником яких є ОСОБА_1 , становить 22 665 грн 97 коп, з яких: 4 999 грн 99 коп - тіло кредиту; 17 665 грн 98 коп - заборгованість за процентами (а.с. 28-39). 
Заперечуючи проти розміру заборгованості, визначеного кредитором, відповідач обгрунтовує невідповіністю такого розміру принципам розумності та добросовісності, що наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, тому представник відповідача просить зменшити розмір процентів за вказаним договором до розміру заборгованості за тілом кредиту - 5 000,00 грн.
Суд бере до уваги доводи відповідача, та зазначає, що відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Крім того, з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Пунктом 1.2 вищезазначеної Резолюції Генеральної Асамблеї ООН, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року №543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору.
Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац 3 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11 липня 2013 року, №7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509 та частинах 1-2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.
Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.
У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19 провадження №61-1602св20.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 викладено, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
У пункті 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
З огляду на зазначене, враховуючи, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а також, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за відсотками є непропорційно великою у порівнянні із сумою наданого кредиту, що суперечить принципам розумності й добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд дійшов висновку про те, що розмір процентів за вказаним договором необхідно зменшити до 5000,00 грн.
Позивач не спростував обґрунтувань щодо несправедливих умов нарахування розміру відсотків річних, зазначивши лише, що перед укладенням кредитного договору клієнта було ознайомлено з його умовами.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 2690854 від 14.12.2021 у сумі 9999,99 грн, з яких: заборгованості за тілом кредиту становить 4999,99 грн та заборгованості зі сплати відсотків у сумі 5000,00 грн.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, суд дійшов переконання про відсутність необхідності надання відповіді на кожен аргумент та доказ сторін, оскільки судом досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення по суті, констатовано наявність належних та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», на дотримання ст. 81 ЦПК України та ч. 1 ст. 1050 ЦК України, з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, з системного аналізу яких вбачається, що саме банк/фінансова установа має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Заразом, суд, також враховує практику Верховного Суду про те, що при вирішенні спору спростувати доводи позову покладається на відповідача, а не на суд (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 03.08.2022 по справі № 156/268/21).
Отже, ухвалюючи судове рішення, суд керується ст. 265 ЦПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
7. Розподіл судових витрат
За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в сумі 8 000,00 грн.
Цивільним процесуальним законом визначено критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу у справі.
Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
У постанові Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 607/4341/20 визначено, що обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо).
Отже, суд зобов`язаний з урахуванням обставин і складності справи надати оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, визначити необхідний фактичний обсяг правової допомоги, співмірність витрат на правничу допомогу, за результатами чого, надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір, а не формально (без надання оцінки доказам та аргументам) вказати про відсутність підстав для компенсації таких витрат на користь позивача за рахунок відповідача.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Усенком М.І. надано суду:
- договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» (а.с. 57);
- Акт № 585 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 05.09.2025 (а.с. 58);
- детальний опис наданих послуг до акту № 585 з договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 (а.с. 59).
З вказаного акту № 585 та детального опису наданих послуг до акту № 585 з договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 вбачається, що адвокатом Усенком М.І. надано такі послуги: Усна консультація Клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором протягом 30 хвилин; ознайомлення з матеріалами кредитної справи протягом 2 годин; погодження правової позиції Клієнта у справі протягом 30 хвилин; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції Клієнта протягом 3 годин 30 хвилин; подання заяви до суду від імені Клієнта 1 шт, загалом 6 годин 30 хвилин вартістю 8000,00 грн.
Заразом, під час вирішенні питання щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу слід враховувати, те, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону №5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
У цій постанові (№ 922/1964/21) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Суд бере до уваги заперечення представника відповідача проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, що мотивоване завищенням розміру гонорару, враховуючи складність справи, значення спору для сторін тощо. 
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, що відповідає висновкам викладених у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31.07.2020 у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23.05.2022 у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16.11.2022 у справі№ 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
З урахуванням складності та категорії справи (стягнення заборгованості за кредитним договором), обсягу доказів, складання позовної заяви не потребувало від професійного адвоката значних зусиль та витрат часу, оскільки причина виникнення спору, предмет спору, обсяг предмету доказування об`єктивно не вимагали вжиття значних зусиль для з`ясування справжніх обставин фактичної дійсності, вивчення змісту належних норм права, спростування мотивів відповідача, спірні правовідносини не потребували складних правових досліджень, адже є стала судова практика у зазначеній категорії справ, крім іншого, суд бере також до уваги, що у провадженні адвоката перебувають аналогічні справи за позовами товариства до інших осіб, тобто процесуальні документи у таких справах є типовими. Окрім іншого, послуги з вивчення матеріалів справи за кредитним договором охоплюються послугою зі складання позовної заяви, окрім іншого адвокат не барв участь у судових засіданнях, тому суд дійшов висновку, виходячи з принципу пропорційності, та вважає, що сума, яка заявлена до стягнення на оплату витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, є неспівмірною із складністю справи та обсягом наданих послуг адвокатом.
Враховуючи наведене, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, суд дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» судових витрат на професійну правничу допомогу, надану протягом розгляду справи судом першої інстанції у сумі 4 000,00 грн, що підлягають стягненню з відповідача. 
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028,00 грн (а.с. 6, 72).
Отже, враховуючи, що позов задоволено на 44,12% (9999,99 грн / 22665,97 грн *100%), на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 335,95 грн (3 028,00 грн * 44,12%). 
Заразом відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Отже, відповідач ОСОБА_1 будучи особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 65/25/2065/В від 13.10.2025 (а.с. 112-113) та пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 виданим 21.01.2026 (а.с. 193), звільнений від сплати судового збору. 
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Отже, керуючись ст. 4, 5, 7, 10, 11, 12, 13, 43, 76-81, 83, 83, 84, 89, 133, 141, ст.178, 247, 258, 259, 263-265, ч.4 ст.268, ст. 273, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2690854 від 14.12.2021 у сумі 9 999,99 грн задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2690854 від 14.12.2021 у сумі 9 999 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 99 коп, з яких: 4 999 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 99 коп - тіло кредиту; 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп - заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп.
Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області (юридична адреса: 61166, Україна, Харківська обл., місто Харків, вул. Єніна Євгенія, буд., 18, ЄДРПОУ 37874947) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» сплачений судовий збір у загальній сумі 1 335 (одна тисяча триста тридцять п`ять) грн 95 коп, з якої зокрема: 1 068 (одна тисяча шістдесят вісім) грн 76 коп за платіжною інструкцією № 22046 від 12.09.2025 та 267 (двісті шістдесят сім) грн 19 коп за платіжною інструкцією № 23606 від 30.09.2025.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Повне ім`я/найменування сторін:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (юридична адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, б. 1, 28 корпус, 4-й поверх, ЄДРПОУ 35234236, реквізити: НОМЕР_7 , банк отримувача АТ «Креді Агріколь Банк».
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання як ВПО: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_6 .

Суддя           Д.Г. Паляничко