Справа № 166/757/26
Провадження № 2/166/542/26
категорія: 38
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 
08 червня 2026 року сел.Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Фазан О.З., за участю секретаря Приймачук О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Стар Файненс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
встановив:
Нікіпелова Катерина Євгенівна, яка діє в інтересах ТОВ "Стар Файненс Груп", у квітні 2026 року через систему "Електронний суд" звернулася в суд із позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 38712-12/2025 від 16.12.2025 року в сумі 46220 грн та судових витрат у виді судового збору в розмірі 2662,4 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розімірі 8800 грн.
Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 16 грудня 2025 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ "Стар Файненс Груп" договір про надання фінансового кредиту №38712-12/2025, відповідно до якого отримала кредит у розмірі 20000 гривень шляхом безготівкового переказу на її банківський рахунок. У зв`язку з невиконанням відповідачкою належним чином умов договору у неї виникла заборгованість в загальному розмірі 46220 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20000 гривень, заборгованості по відсотках в розмірі 3420 грн, заборгованості по простроченим відсоткам в розмірі 10800 грн, заборгованості по штрафам 10000 грн.
З врахуванням наведеного просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Стар Файненс Груп" зазначену суму заборгованості за кредитним договором №38712-12/2025 від 16.12.2025 року та понесені судові витрати по справі.
Ухвалою суду від 04.05.2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію по платіжній картці відповідачки.
11.05.2026 на адресу суду надійшла витребувана судом інформації з АТ «Універсал ҐБанк» по банківській картці відповідачки.
Представник позивача "Стар Файненс Груп" звернулася із заявою, в якій просить проводити розгляд справи за відсутності представника позивача; щодо постановлення заочного рішення не заперечила.
Відповідачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву до суду не подала.
Ухвалою суду від 08.06.2026 року постановлено заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Судом встановлено, що 16 грудня 2025 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до ТОВ "Стар Файненс Груп" із заявкою-анкетою клієнта на отримання фінансового кредиту (а. с. 18-19).
Того ж дня відповідачка уклала із ТОВ "Стар Файненс Груп" договір про надання кредиту № 38712-12/2025 (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого отримала кредит на суму 20000 гривень на строк 120 днів (до 14 квітня 2026 року) зі сплатою відсотків за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,90% в день на залишок заборгованості, шляхом безготівкового переказу на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1, а також комісії, пов`язаної з наданням кредиту, в розмірі 10 % від суми кредиту, що дорівнює 2000 гривень, згідно з узгодженим між сторонами графіком ( 8-17).
Договір укладений на умовах його строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, комісію за видачу кредиту та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1 Договору).
Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом в розмірі 0,90 % в день (пункт 1.4 Договору).
У пункті 3.1 Договору сторони домовилися, що повернення кредиту, сплата процентів за користування кредитом та комісія за видачу кредиту здійснюється згідно з Графіком платежів, в дату платежу, який є невід`ємною частиною цього Договору.
У випадку прострочення Клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в Графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановленим чинним законодавством України (пункт 5.3 Договору).
Кредитний договір, підписаний електронними підписами сторін, зокрема, відповідачки шляхом введення одноразового ідентифікатора Y194, про що свідчить пункт 8 Договору. Також у Договорі вказаний номер електронного платіжного засобу відповідачки НОМЕР_1.
До Договору як Додаток № 1 додані Графік платежів та паспорт споживчого кредиту, які також підписані електронними підписами сторін (а. с. 16-17).
На виконання умов Договору від 16 грудня 2025 року ТОВ "Стар Файненс Груп" перерахувало кошти в сумі 20000 гривень на банківську картку відповідачки № НОМЕР_1 , що стверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 3426_260311104326 від 11.03.2026 та інформацією АТ «Універсал Банк» №БТ/Е-19025 від 05.05.2026( а. с. 23).
ТОВ ТОВ "Стар Файненс Груп", надавши відповідачці кредит, свої зобов`язання за Договором виконало, цей договір є укладеним відповідно до вимог статей 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторони кредитного договору досягнули згоди відносно всіх його істотних умов.
Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071ск20).
Згідно з частиною першою статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України).
Частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачене право банку встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
З розрахунку заборгованості ТОВ "Стар Файненс Груп" вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за Договором № 38712-12/2025 від 16 грудня 2025 року становить 46220 гривні, з яких заборгованість за тілом кредиту 20000 гривень, заборгованість за процентами 14220 гривень, заборгованість по комісії 2000 гривень, заборгованість за пенею 10000 гривень (а. с. 25).
Враховуючи, що відповідачка фактично отримала та використовувала кошти, перераховані їй на кредитну картку, що й було предметом укладеного Договору, але не повернула їх, то суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки суми заборгованості за тілом кредиту, що нею фактично отримана і на час розгляду цієї справи не повернута, у розмірі 20000 гривень є підставними і підлягають до задоволення.
Також, виходячи зі змісту Договору, позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 14220 гривень та комісія у розмірі 2000 гривень підлягають до задоволення.
Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просив також стягнути з відповідачки неустойку у розмірі 10000 гривень.
За змістом стаття 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (стаття 551 ЦК України).
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З огляду на вказане, нарахована позивачем неустойка у розмірі 10000 гривень, сплата якої передбачена Договором, підлягає списанню і в цій частині позовних вимог слід відмовити.
А відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість по кредитному договору підлягають частковому задоволенню на суму 36220 грн, в тому числі 20000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14220 грн заборгованість за відсотками, 2000 грн заборгованість за комісією.
Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача.
Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).
Відтак, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення із відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн, уважаючи таке рішення справедливим і виваженим.
Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України стягує із відповідачки на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в сумі 2086,37 (36220:46220х2662,4=2086,37) грн, враховуючи часткове задоволення позову та його надходження до суду через систему "Електронний суд".
За наведених обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача 3000 грн понесених витрат на правничу допомогу, а також 2086,37 грн судового збору.
Керуючись ст.ст.263 - 265, 268, 273, 274, 280-282 ЦПК України, суд, 
у х в а л и в :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Файненс Груп" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Файненс Груп" заборгованість за кредитним договором №38712-12/2025 від 16.12.2025 року у загальному розмірі 36220 (тридцять шість тисяч двісті двадцять) гривень 00 копійок, яка складається з 20000 грн - тіло кредита, 14220 грн проценти, 2000 грн комісія.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Файненс Груп" судовий збір в розмірі 2086 (дві тисячі вісімдесят шість) гривень 37 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте Ратнівським районним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Файненс Груп", код ЄДРПОУ 44022416, адреса місцезнаходження: вул. Фізкультури, буд. 30-В, м. Київ, 03150.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя О. З. Фазан