ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/17338/23 Суддя першої інстанції: Панова Г. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
судді-доповідача - Воловика С.В., 
суддів - Кравченка Є.Д., Осіпової О.О.,
представника позивача - Сидоренко Ю.А.,
представника відповідача - Федоренка А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційні скарги Головного управління ДПС у м. Києві та публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 у справі № 320/17338/23 за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:
Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - позивач, ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК») звернулося з позовною заявою до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) у якій просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 11676070801 від 15.02.2023 та № 8974/26-15-07-03-01-25 від 03.02.2023. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 позовну заяву задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 8974/26-15-07-03-01-25 від 03.02.2023, податкове повідомлення-рішення № 11676070801 від 15.02.2023 визнано протиправним та скасовано в частині зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 403 367 523,36 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ГУ ДПС у м. Києві звернулося з апеляційною скаргою, у якій вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим, просить апеляційний суд скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не враховано факту проведення ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» оцінки майна перед продажем основних засобів та складання акту про формування ліквідаційної маси станом на 01.09.2015 на підставі звітів про оцінку майна. Тобто, продаж основних засобів відбувався за оціночною вартістю, яка була меншою балансової вартості.
При цьому, різницю між балансовою та оціночною вартістю ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» відображало не через уцінку основних засобів, як мало б відобразити після проведення оцінки та отримання звітів про оцінку майна, а безпосередньо під час продажу як негативний результат. Проте, такий негативний результат виник у зв`язку з продажем основних засобів за ціною, визначеною відповідно до звітів про оцінку.
Також в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції вказано про необхідність доведення конкретного бухгалтерського факту уцінки у витратах, незважаючи на посилання ГУ ДПС у м. Києві на МСФЗ 5 як на підставу для висновку про «уцінку». Однак судом проігноровано норми статті 134 Податкового кодексу України, де чітко визначено, що фінансовий результату до оподаткування (прибуток або збиток), визначається у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями Кодексу. Тобто Податковим кодексом визначено, що в бухгалтерському обліку господарські операції, або їх результат, платники податків відображають за правилами стандартів бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Відповідач наголосив на тому, що ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» проведено оцінку основних засобів та визначено вартість продажу відповідно звітів про оцінку майна, а міжнародні стандарти фінансової звітності, застосування яких для визначення фінансового результату до оподаткування визначено статтею 134 Податкового кодексу України, визнають це як збиток від зменшення корисності.
Ухвалою апеляційного суду від 16.03.2026 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, витребувано справу із Київського окружного адміністративного суду.
ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК», не погоджуючись з рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2026, також звернулося з апеляційною скаргою, у якій вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим, просить апеляційний суд скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає про те, що досліджуючи складову у розмірі 408 682 062,20 грн та відмовляючи в цій частині в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зауважив, що у бухгалтерському обліку ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» у лютому 2018 року здійснено операції з переоцінки боргових цінних паперів із застосуванням рахунків, призначених для обліку змін справедливої вартості фінансових інструментів, а чистий від`ємний результат такої переоцінки відображено у складі витрат звітного періоду. При цьому, позивачем не надано належних доказів того, що зазначена сума не є від`ємним загальним результатом переоцінки у розумінні податкового законодавства або що вона підпадає під передбачені законом винятки.
В той же час, на переконання позивача, з таким висновком не можна погодитись, оскільки відповідно до МСФЗ 5 неплатоспроможний банк, що ліквідується повинен класифікувати непоточний актив (або ліквідаційну групу) як утримуваний для продажу, якщо його балансова вартість буде в основному відшкодовуватися шляхом операції продажу, а не поточного використання. Оцінка непоточних активів (або ліквідаційних груп), класифікованих як утримувані для продажу здійснюється за справедливою вартістю. Вимоги МСФЗ 5 щодо оцінки застосовуються до всіх визнаних непоточних активів та ліквідаційних груп, за винятком активів, які треба продовжувати оцінювати згідно із відповідним стандартом, зокрема, це стосується фінансових активів в межах сфери застосування МСФЗ 9 «Фінансові інструменти». 
Згідно з МСФЗ 9 коли змінюється бізнес-модель управління фінансовими активами, здійснюється перекласифікація всіх охоплених відповідними змінами фінансових активів. Тобто, з дати затвердження ліквідаційної маси банку, була здійснена перекласифікація фінансових інструментів відповідно до нової моделі управління активами, а саме, переведення до групи активів, оцінка яких здійснюється за справедливою вартістю з переоцінкою через прибутки чи збитки.
Таким чином враховуючи, що у ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» відсутня ліцензія і його діяльність спрямована на задоволення вимог кредиторів, то продаж активів, що включені до ліквідаційної маси, в тому числі цінних паперів, здійснюється за загальними правилами, визначеними Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та іншими нормативно-правовими актами Фонду. 
Операції з цінними паперами, що включені в ліквідаційну масу, не відповідають вимогам Закону України «Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків», Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», Правил (умов) здійснення діяльності з торгівлі цінними паперами: брокерської діяльності, дилерської діяльності, андеррайтингу, управління цінними паперами та інших нормативних актів, що регулюють ринок цінних паперів. 
Реалізація майна банку (активів ліквідаційної групи), в тому числі цінних паперів, здійснювалась не на спеціалізованих платформах для операцій з купівлі-продажу цінних паперів, а на відкритих торгах (аукціоні) за загальними правилами продажу активів, що включені до ліквідаційної маси неплатоспроможного банку. При реалізації неплатоспроможними банками майна (активів) на відкритих торгах (аукціоні) інформація щодо продажу (включаючи договори купівлі-продажу) розміщена на загальнодоступному інформаційному ресурсі за посиланням: https://prozorro.sale/. 
У зв`язку з отриманням листа Державної фіскальної служби від 03.04.2017 № 3117/9/28-10-43-02-15 щодо необхідності приведення у відповідність податкової звітності банківських установ, яких згідно з рішенням Національного банку України віднесено до категорії неплатоспроможних та/або прийнято рішення про ліквідацію та відкликання банківської ліцензії, а також відповідно до наданих Національним банком України роз`яснень щодо незастосування вимог деяких нормативно-правових актів з питань формування резервів банками у стадії ліквідації, з метою забезпечення єдиного підходу до визначення справедливої вартості фінансових активів та впровадження єдиних принципів бухгалтерського обліку банків, процедура ліквідації яких здійснюється Фондом, виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення № 493 від 15.02.2018 «Про основні принципи обліку фінансових активів та зобов`язань банків, процедура ліквідації яких здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб». 
Отже, у зв`язку зі зміною бізнес-моделі управління активами (цінними паперами), що включені в ліквідаційну масу, з метою забезпечення єдиного підходу для обліку фінансових активів та приведення бухгалтерського обліку фінансових активів ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» у відповідність до Рішення виконавчої дирекції Фонду № 493 від 15.02.2018, банком була здійснена перекласифікація активів, в тому числі і цінних паперів, включених до ліквідаційної маси.
Так, на виконання Рішення № 493 від 15.02.2018 Банком в бухгалтерському обліку 28.02.2018 були здійснені проводки на загальну суму 408 682 062 грн з призначенням платежу: «Коригування вартостi фiнансових активiв на 01.02.2018 у зв`язку з перекласифiкацiєю активiв на пiдставi рiшення ВД Фонду № 493 вiд 15.02.2018». Таким чином, відбулась зміна первісного цільового призначення активів, здійснена перекласифікація з відповідним відображенням в обліку. Результат змін відображався шляхом приведення вартості непоточних активів ліквідаційної групи до справедливої вартості з відображенням такого результату на відповідному аналітичному рахунку витрат 739981180087 «Інші операційні витрати (кориг. вартості фін. активів)». Кошти, від продажу активів ліквідаційної групи спрямовувались на задоволення вимог кредиторів, а не на отримання прибутку. 
Крім того, позивач наголосив на тому, що результат приведення вартості цінних паперів, які були включені до ліквідаційної маси, до справедливої вартості відображений в обліку у зв`язку з переходом на нову бізнес-модель управління активами і, по своїй економічній суті, не є тотожним поняттю уцінки цінних паперів в розумінні п. 141.2 ПКУ. А відтак, податкове повідомлення-рішення щодо зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за операціями з цінними паперами, як активами ліквідаційної групи, на суму 408 682 062 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою апеляційного суду від 02.04.2026 відкрито апеляційне провадження за скаргою позивача, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою апеляційного суду від 04.05.2026 розгляд апеляційних скарг ГУ ДПС у м. Києві та ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» призначено у відкритому судовому засіданні на 26.05.2026 об 11 год 00 хв.
Ухвалою суду від 26.05.2026 занесеною до протоколу, в судовому засіданні оголошено перерву до 11 год 30 хв 10.06.2026. 
Заслухавши повноважних представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення апеляційних скарг в їх сукупності, колегія суддів встановила наступне.
Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (код ЄДРПОУ 19017842) є юридичною особою, зареєстрованою в установленому законом порядку.
Постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 №733 ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 №123 у банку запроваджено тимчасову адміністрацію з 21.11.2014.
Постановою Правління Національного банку України від 19.03.2015 №188 відкликано банківську ліцензію та прийнято рішення про ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 від 20.03.2015 розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1627 від 03.09.2020 визначено, що повноваження під час здійснення ліквідації банку до моменту внесення запису про його припинення до Єдиного державного реєстру здійснюються Фондом безпосередньо.
На підставі наказу № 5742-п від 16.12.2022 посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 06.01.2023, валютного законодавства за період з 01.01.2016 по 06.01.2023, законодавства щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 06.01.2023 та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 06.01.2023.
За результатами перевірки, згідно з актом № 1821/Ж5/26-15-07-08-01/19017842 від 13.01.2023, відповідачем встановлено порушення ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» пункту 138.1 статті 138, підпункту 140.4.4 пункту 140.4 статті 140, підпункту 141.2.1 пункту 141.2 статті 141 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 812 049 585 грн.
На підставі акта перевірки 03.02.2023 ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № 8974/26-15-07-03-01-25 про застосування штрафних санкцій у сумі 340 грн, а 15.02.2023 прийнято податкове повідомлення-рішення № 11676070801 про зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 812 049 585 грн. 
Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» оскаржило їх в адміністративному порядку, проте, рішеннями ДПС України № 9264/6/99-00-06-01-03-06 від 14.04.2023 та № 9333/6/99-00-06-03-01-06 від 17.04.2023 оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишені без змін.
Вважаючи згадані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач оскаржив їх в судовому порядку і, за результатами судового розгляду, податкове повідомлення-рішення № 8974/26-15-07-03-01-25 від 03.02.2023 скасовано повністю, а податкове повідомлення-рішення № 11676070801 від 15.02.2023 - в частині зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 403 367 523,36 грн.
Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права й дотримання норм процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справи та їх правову оцінку в межах доводів та вимог апеляційних скарг, з урахуванням принципу офіційного з`ясування обставин справи, встановленого статтею 9 КАС України, колегія суддів зазначає, що на виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України. Зокрема, цим Кодексом визначається вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі - ПК України).
Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до пункту 138.1 статті 138 ПК України фінансовий результат до оподаткування збільшується:
на суму нарахованої амортизації основних засобів та/або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів, включених до витрат звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта;
на суму залишкової вартості окремого об`єкта невиробничих основних засобів та/або невиробничих нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта;
на суму витрат на ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів чи невиробничих нематеріальних активів, віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Згідно з підпунктом 141.2.1 пункту 141.2 статті 141 ПК України фінансовий результат до оподаткування збільшується:
на суму від`ємного фінансового результату від продажу або іншого відчуження цінних паперів, відображеного у складі фінансового результату до оподаткування звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму від`ємного загального результату переоцінки цінних паперів (загальна сума уцінок цінних паперів перевищує загальну суму їх дооцінок за звітний період) (крім державних цінних паперів або облігацій місцевих позик), відображеного у складі фінансового результату до оподаткування звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Підпунктом 141.2.2 пункту 141.2 статті 141 ПК України встановлено, що фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму позитивного фінансового результату від продажу або іншого відчуження цінних паперів, відображеного у складі фінансового результату до оподаткування звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Платники податку окремо визначають загальний фінансовий результат за операціями з продажу або іншого відчуження цінних паперів звітного періоду відповідно до національних або міжнародних стандартів фінансової звітності (підпункт 141.2.3 пункту 141.2 статті 141 ПК України).
Отже, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, загальна сума зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 812 049 585,56 грн формується з двох частин: суми 408 682 062,20 грн як від`ємного загального результату переоцінки (уцінки) боргових цінних паперів та суми 403 367 523,36 грн як негативного фінансового результату від реалізації необоротних активів.
Перевіряючи висновки суду першої інстанції щодо правомірності зменшення податковим органом від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 408 682 062,20 грн, колегія суддів враховує, що за змістом акта перевірки № 1821/Ж5/26-15-07-08-01/19017842 від 13.01.2023, в бухгалтерському обліку позивача 28.02.2018 проведено уцінку боргових цінних паперів на зазначену суму за двома рахунками: рахунком 1405, який, як прямо зафіксовано в акті з посиланням на Інструкцію про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, призначений для обліку переоцінки цінних паперів, що рефінансуються Національним банком України (чистий результат - 168 299 986,60 грн), та рахунком 3015 для обліку цінних паперів, що оцінюються за справедливою вартістю через прибутки/збитки (чистий результат - 240 382 075,60 грн).
Колегія суддів виходить з того, що приналежність активу до категорії цінних паперів, прийнятих Національним банком України в операціях рефінансування, є фактом, встановленим контролюючим органом під час перевірки і не заперечується сторонами. Механізм рефінансування банків Національним банком України (репо-операції, кредити, забезпечені цінними паперами) історично й нормативно побудований виключно на державних цінних паперах та депозитних сертифікатах НБУ, а папери інших емітентів як забезпечення в цих операціях не приймаються. 
Тому факт обліку згаданих активів саме на рахунку, призначеному для паперів, що рефінансуються НБУ, свідчить про їх належність до державних цінних паперів у розумінні підпункту 141.2.1 пункту 141.2 статті 141 ПК України, на які прямо поширюється законодавчий виняток. Відповідно, сума 168 299 986,60 грн (рахунок 1405) не підлягає включенню до різниць, що збільшують фінансовий результат, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині є помилковим.
З приводу суми 240 382 075,60 грн (рахунок 3015) колегія суддів зазначає, що характер обліку цих активів (через прибутки/збитки, поза зв`язком з операціями рефінансування) вказує на цінні папери, відмінні від державних. Посилання позивача на те, що переоцінка проведена на виконання рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 493 від 15.02.2018 у зв`язку зі зміною бізнес-моделі управління активами та перекласифікацією за МСФЗ 9, не виключає обов`язку застосування підпункту 141.2.1 пункту 141.2 статті 141 ПК України, оскільки ця норма обумовлена об`єктивним фактом негативного результату переоцінки, відображеного через фінансовий результат, незалежно від мотивів його виникнення. 
При цьому, колегія суддів зауважує на тому, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», встановлюючи спеціальний порядок виведення банків з ринку, не регулює питань оподаткування і не створює винятків з податкового законодавства для операцій у межах ліквідаційної процедури.
У зв`язку з цим, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про правомірність зменшення відповідачем від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 240 382 075,60 грн та наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині. 
Перевіряючи висновки суду першої інстанції щодо протиправності зменшення податковим органом від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 403 367 523,36 грн., колегія суддів враховує, що за змістом акту перевірки ця сума об`єднує негативні результати реалізації майна банку за 2016 - 2020 роки, з яких 135 015 778,05 грн припадає на продаж земельних ділянок (3 907,55 грн за 2019 рік та 135 011 870,50 грн за 2020 рік), а решта 268 351 745,31 грн - на будівлі, споруди, комп`ютерне й телекомунікаційне обладнання та інші необоротні активи.
Колегія суддів звертає увагу на те, що до цієї категорії активів контролюючий орган застосував той самий розрахунковий підхід, що і до цінних паперів, позаяк в акті перевірки відсутній розрахунок залишкової вартості реалізованих об`єктів за податковими правилами амортизації (пункт 138.3 статті 138 ПК України) та відповідне зменшення фінансового результату, передбачене пунктом 138.2 статті 138 ПК України. 
В той же час, на відміну від статті 141 ПК України, яка для цінних паперів встановлює одностороннє незарахування негативного результату, стаття 138 ПК України передбачає не відмову у визнанні збитку, а його перерахунок: збільшення на бухгалтерську залишкову вартість об`єкта (пункт 138.1) обов`язково супроводжується зменшенням на залишкову вартість, обчислену за податковими правилами (пункт 138.2). 
Колегія суддів наголошує на тому, що це нерозривна розрахункова конструкція, і застосування лише першої її складової не відповідає вимогам закону та не дозволяє вважати визначений розмір коригування доведеним.
Додатково, щодо суми 135 015 778,05 грн, яка стосується земельних ділянок, колегія суддів зазначає, що відповідно до підпункту 138.3.2 пункту 138.3 статті 138 ПК України земля не підлягає амортизації. Оскільки за відсутності переоцінки в обліку бухгалтерська і податкова вартість земельної ділянки залишаються тотожними, застосування механізму пунктів 138.1, 138.2 статті 138 ПК України до операцій з продажу землі апріорі не може дати іншого результату, ніж нульовий, а тому підстави для збільшення фінансового результату щодо цієї частини суми відсутні незалежно від повноти розрахунку контролюючого органу. Інформації про проведення дооцінки земельних ділянок акт перевірки не містить, докази її проведення в матеріалах справи відсутні.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування на суму 403 367 523,36 грн, водночас уточнює мотиви цього висновку, оскільки визначальним є не розмежування понять «уцінка» і «збиток від продажу», а невиконання контролюючим органом обов`язкового двостороннього розрахунку, встановленого статтею 138 ПК України, що в поєднанні з відсутністю об`єкта амортизації щодо земельних ділянок унеможливлює визнання спірної суми обґрунтованою в заявленому розмірі.
Також колегія суддів погоджується і з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для застосування штрафних санкцій в сумі 340,00 грн згідно з податковим повідомленням-рішенням № 8974/26-15-07-03-01-25 від 03.02.2023, позаяк застосування фінансових санкцій до банку, ліквідація якого здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, суперечить меті спеціального правового регулювання Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: збереженню ліквідаційної маси для максимально повного задоволення вимог кредиторів. 
Частинами першою - третьою статті 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з пунктами 3, 4 частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та повно дослідив наявні докази, проте неправильно застосував норми матеріального права в частині суми 408 682 062,20 грн, не розмежувавши державні та недержавні цінні папери в її складі, тоді як у частині суми 403 367 523,36 грн та штрафних санкцій в сумі 340,00 грн рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, хоча мотиви потребують уточнення в наведеній частині.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ГУ ДПС у м. Києві задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» підлягає частковому задоволенню, а саме: в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 11676070801 від 15.02.2023 про зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 168 299 986,60 грн.
Керуючись статтями 308, 315, 317, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 у справі № 320/17338/23 за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 у справі № 320/17338/23 за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 у справі № 320/17338/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення № 11676070801 від 15.02.2023 про зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 168 299 986,60 грн - скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 11676070801 від 15.02.2023 у частині зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 168 299 986,60 грн - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 11676070801 від 15.02.2023 у частині зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 168 299 986,60 грн. 
В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 у справі № 320/17338/243 - залишити без змін із уточненням його мотивів, наведених у цій постанові.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України.
В повному обсязі постанова складена 17.06.2026

Суддя-доповідач С.В. Воловик

Судді Є.Д. Кравченко 

О.О. Осіпова