Провадження № 2/748/793/26	

Єдиний унікальний № 751/86/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2026 року	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Костюкової Т.В.,
за участю секретаря судового засідання Зеленської О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, 
ВСТАНОВИВ:
31.12.2025 року, представник позивача – адвокат Білоконь Інна Вікторівна, діючи на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АА №1662139 та в інтересах ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», в системі «Електронний суд», звернулась до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 482256 грн., витрати на професійну правову допомогу в сумі 7000 та судовий збір в сумі 5787,07 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 укладено договір страхування наземного транспорту за стандартним страховим продуктом «Моє максимальне Каско» з кодом 4605/4615 від 18.10.2024 №370007/4605/0001427, згідно якого позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, які пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу «Jaguar F-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 . Строк дії Договору становить з 22.10.2024 по 21.10.2025. Позивач зазначає, що 22.06.2025 о 14.30 год. у м. Києві, вул. М.Міхновського, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «Mercedes-benz» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу ««Jaguar F-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , який по інерції здійснив зіткнення з автомобілем марки «Чері», д.н.з. НОМЕР_3 під керування ОСОБА_4 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні збитки. 
Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2025 по справі №757/31572/25-п ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Jaguar F-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 на підставі звіту про оцінку №51584 від 18.07.2025 склала 941892,49 грн. Відповідно до пунктів №1.5 та 9.5 Договору №370007/4605/0001427 вiд 18.10.2024 р., та звіту №51584 від 18.07.2025 р., автомобіль « Jaguar F-Pace » р.н. НОМЕР_4 , є конструктивно знищеним, вартість придатних залишків ТЗ відповідно зобов`язуючої пропозиції AUTOonline №29855236379 від 24.07.2025р. склала 508900,00 грн., тому позивачем розрахована сума страхового відшкодування наступним чином: 1330000 – 88844– 508900 = 732 256,00 грн., де 1330000 – страхова сума, 88844 - знецінення за період дії Договору страхування, 508900 - вартість залишків пошкодженого ТЗ.
За страховим випадком позивачем складено страховий акт №29855236379 від 14.08.2025 та було визначено суму страхового відшкодування на підставі розрахунку страхового відшкодування в розмірі 732256 грн., які були сплачено в якості страхового відшкодування шляхом перерахування безготiвкових коштiв на рахунок ОСОБА_2 , що підтверджується платіжною інструкцією №058147 від 18.08.2025 на суму 732256 грн.Таким чином Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов Договору. Станом на 22.06.2025 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за полісом №226645704 (ліміт за шкоду майну – 250000 грн., франшиза 0,00 грн.). ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сплатило на користь ПрАТ «СК «Уніка» страхове відшкодування у розмірі 250000 грн. Зважаючи на вимоги ст.993, ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1187, ст.1188, ст.1194 Цивільного кодексу України, та ст.108 Закону України «Про страхування» від 18.11.2021 р. №1909-ІХ, відповідач як винуватець ДТП, зобов`язаний відшкодувати позивачеві різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі: 482256 грн. (732256 грн. – 250000 грн.), що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2026 року справу №751/86/26 прийнято до провадження, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 10 квітня 2026 року було закрито підготовче провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» повноважного представника в судове засідання 18 травня 2026 року не направив, проте 16.03.2026 року представником позивача, адвокатом Білокінь І.В., подана заява про розгляд справи без участі представника, крім того в тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в жодне судове засідання у даній справі не з`явився, причини неявки суду не повідомленні, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом направлення повістки за зареєстрованим місцем проживання, яка повернулися на адресу суду з відміткою проставленою працівником АТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» та шляхом розміщення оголошення про виклик ОСОБА_1 на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.78,98 )
Пунктом 3 частини 8 статті 129 ЦПК України визначено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду..
Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.
Відповідно до ч.2 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд з урахуванням того, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, відзиву на позов не надав, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів, та постановляє, у відповідності до вимог ст.281 ЦПК України, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.
Згідно ч.1, ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності.
Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2025 року у справі ЄУ№757/31572/25-п, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу і розмірі 850 грн, зокрема за те, що 22 червня 2025 року, о 14 годині 30 хвилин, у м. Києві на бул. М.Міхновського, водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем «Мерседес Бенз», державний номерний знак НОМЕР_2 , порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, а саме: не вибрав безпечної швидкості руху, не стежив за зміною дорожньої обстановки та не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Ягуар», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (водій ОСОБА_3 ), який по інерції здійснив зіткнення з автомобілем марки «Чері», державний номерний знак НОМЕР_3 (водій ОСОБА_4 ). У результаті дорожньо-транспортної події автомобілі отримали механічні пошкодження. (а.с.32- зворотна сторона - 33)
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили 15 серпня 2025 р. 
Відповідно до вимог ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
В постанові Верховного Суду від 3 серпня 2022 року у справі №160/5671/21 вказано, що преюдиційність у процесуальному праві має вираження у вигляді обов`язку суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набутим законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій іншій справі. Преюдиційність дає змогу уникнути ухвалення суперечливих судових фактів щодо того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу й засобів.
З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 та повідомлення НПУ вбачається, що власником автомобіля «Jaguar F-PACE», 2018 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_2 . (а.с.27, 28 – зворотна сторона - 29)
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ПАТ «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 18 жовтня 2024 року було укладено договір №370007/4605/0001427 автострахування «Моє максимальне Каско» з кодом 4605/4615, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з об`єктом страхування - транспортний засіб Jaguar F-Pасе, д.н.з. НОМЕР_1 , загальна страхова сума за Договором 1330000 грн, строк дії договору 22 жовтня 2024 року до 21 жовтня 2025 року. (а.с.7-9, 12-26)
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 311CDI», державний номерний знак НОМЕР_2 станом на 22.06.2025 року була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №226645704, ліміт на шкоду майнову 250000 грн. (а.с.31).
Як убачається з матеріалів справи, за зверненням ОСОБА_2 з заявою №29855236379 про подію з ознаками страхового випадку від 24,06.2026 року , за його заявою про виплату страхового відшкодування №38048 від 02 вересня 2025 року (а.с.49), відповідно звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №51584 від 18.07.2025 (а.с.34-38), протоколу технічного огляду від 04 липня 2025 року (а.с.38 – зворотна сторона – 39), ремонтної калькуляції №2985523637 від 18.07.2025 року (а.с.39 – зворотна сторона - 44), зобов`язуючої пропозиції «AUTOonline» (а.с.45), на підставі страхового акту №29855236379 від 14 серпня 2025 року (а.с.46), повідомлення №29855236379 від 24.07.2025 р. (а.с.48), та платіжної інструкції №058147 від 18.08.2025 (а.с.47), позивач ПАТ СК «Уніка» здійснило страхове відшкодування за договором автострахування «Моє максимальне Каско» №370007/4605/0001427 від 18.10.2024 в розмірі 732256 грн. шляхом перерахування цієї суми на рахунок ОСОБА_2 . 
Відповідно до витягу з МТСБУ та Відповіді від НПУ цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 311CDI», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_6 застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №226645704 (а.с.31, 28)
При цьому, в тексті позовної заяви позивач вказує, що ПАТ «НАСК «Оранта» сплатило на користь позивача ПрАТ «СК «Уніка» страхове відшкодування у розмірі 250000 грн.
Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно ч.1 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 6 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі N754/5129/15-ц (провадження N61-38365св18) зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.
За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Статтею 108 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18).
Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
У зв`язку з виплатою позивачем ПрАТ СК «Уніка» страхового відшкодування, до нього як до страховика потерпілої особи перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.
Відносини ж між відповідачем ОСОБА_1 та його страховиком ПАТ «НАСК «Оранта» регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за правилами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
Страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, в межах встановленого ліміту за шкоду майну.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.
Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі №464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18) та №352/1384/18.
У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі N 754/5129/15-ц (провадження N 61-38365св18) зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що вартість відновлювальним ремонту транспортного засобу «Jaguar F-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_2 склала 941892,49 грн. В той час, як відповідно до пунктів №1.5 та 9.5 Договору №370007/4605/0001427 вiд 18.10.2024 р., та звіту №51584 від 18.07.2025 р., автомобіль «Jaguar F-Pace » р.н. НОМЕР_4 , є конструктивно знищеним, вартість придатних залишків ТЗ відповідно зобов`язуючої пропозиції AUTOonline №29855236379 від 24.07.2025р. склала 508900 грн., тому позивачем розрахована сума страхового відшкодування наступним чином: 1330000 - 88844- 508900 = 732256 грн., де 1330000 – страхова сума, 88844 - знецінення за період дії Договору страхування, 508900 - вартість залишків пошкодженого транспортного засобу. Страховиком відповідача на користь позивача відшкодовано лише частину зазначеної суми, а саме 250000 грн. таким чином різниця між фактичним розміром заподіяної відповідачем шкоди і страховим відшкодуванням становить 482256 грн., яка відповідно до вимог статті 1194 ЦК України для повного відшкодування завданої шкоди підлягає стягненню з відповідача.
Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився та належними доказами не спростував доводи позивача, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації в сумі 482256 грн., знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.
На підставі аналізу наведених норм законодавства та досліджених судом доказів, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем, відповідно до платіжної інструкції №000838 від 12.12.2025 року, понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5787,07 грн, а тому враховуючи, що позовні вимоги задоволенні судом повністю вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Крім того, згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно вимог ст.137, ст.141 ЦПК України зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Такі правові позиції викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 (провадження №61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі №159/5837/19 (провадження №61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі №178/1522/18 (провадження №61-3157св21). Вказана судова практика є незмінною.
На підтвердження надання та понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію ордеру на надання правничої допомоги серії АА №1662129 ПАТ «СК «Уніка» адвокатом Білоконь І.В.; копії договору про надання правової допомоги № 1/20ю від 31 грудня 2020 року, укладеного між ПрАТ СК "Уніка" та Адвокатським бюро Олександра Лисова "Еквіт" копію додаткової угоди № 4 до нього від 07 січня 2025 року копію додатку №1 від 04.03.2025 р. до договору про надання правової допомоги( а.с 88) копію рахунку витрат на правову допомогу копію рахунку № 75 від 04.03.2025 р., копію акта № 75 від 24.06.2025 р. про надання правничої допомоги, та копію платіжної інструкції № 275 від 12 березня 2025 р. про оплату за надану правничу допомогу, відповідно яких вартість наданої професійної правничої допомоги по даній справі оцінюється в сумі 7000 грн. (а.с.5, 50, 83-91)
Таким чином, позивачем надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість, які також підлягають стягненню з відповідача.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 22, 993, 1166, 1188, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 280-282, 289, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
В И Р І Ш И В :
Позов Приватного акціонерного товариства Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою -задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» суму страхового відшкодування у порядку суброгації в розмірі 482256 (чотириста вісімдесят дві тисячі двісті п`ятдесят шість) грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», судовий збір в розмірі 5787,07 гривень та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому рішення не було вручено в день його проголошення, має право протягом двадцяти днів з дня вручення заочного рішення подати заяву на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Відомості про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», код ЄДРПОУ 20033533, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд.133-А. 
Представник позивача: Оболонкова Юлія Вікторівна, РНОКПП НОМЕР_6 , адреса місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, буд.6В.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.В.Костюкова