Номер провадження: 22-ц/813/1513/26 
Справа № 522/17665/23
Головуючий у першій інстанції Ярема Х. С.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Назарової М.В.,
суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.,
за участю секретаря Соболєвої Р.М.,
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 , відповідач – ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_5 
на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2024 року, ухвалене Приморським районним судом м. Одеси, у складі: судді Яреми Х.С. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання,

в с т а н о в и в:

У вересні ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , в якому із посиланням як на правове обґрунтування своїх вимог на положення ст. 141, 182, 199, 200 СК України просила:
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітніх дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), які продовжують навчання, у розмірі 35 000 грн, щомісячно, на кожну дитину окремо, з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми 23 років чи до закінчення навчання, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою (т. 1, а.с. 1-78, 88-89).
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що шлюб між сторонами розірвано в 2008 році.
Донька ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) зареєстрована в квартирі разом з матір`ю. З жовтня 2022 року вона навчається в Університеті банківської справи у м. Варшава (Польща) на денній формі. У зв`язку з навчанням за кордоном донька потребує більшого матеріального забезпечення (витрати на транспортні квитки, харчування, навчання, проживання, медичне страхування, дрібні витрати). Зокрема, вартість за проживання в гуртожитку становить в середньому 21 000 грн на місяць. Окрім цього, донька з серпня 2022 року навчається ще й в Одеському національному медичному університеті до 2028 року та в НУ «Одеська юридична академія» (контракт) на денній формі навчання до 30.06.2027. Загальна сума витрат на доньку в рік складає близько 272 578 грн. 
Син ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) також зареєстрований разом з матір`ю в квартирі. В 2023 році він зарахований на 1-ий курс НУ «Одеська юридична академія» на денну форму навчання. Син має суттєві вади здоров`я, є інвалідом 1 групи (дитячий церебральний параліч). Його стан здоров`я потребує додаткових витрат на медичне обслуговування, придбання ліків, санаторно-курортне лікування, проходження обстежень та реабілітаційних процедур. Матір самостійно немає можливості надавати дітям належну матеріальну допомогу. 
Батько з досягненням дітьми повноліття припинив сплачувати аліменти за рішенням суду. При цьому, батько має можливість допомагати дітям фінансово. Він є народним депутатом, заступником голови комітету ВРУ з питань аграрної політики та земельних відносин. Тривалий час займався підприємницькою діяльністю, має у власності рухоме і нерухоме майно, є засновником підприємств ПП «АгроЧ», ТОВ «Сервіс м`ясо», ТОВ «ССС». 
У відзиві на позовом відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував, зазначаючи, що позивачем не доведено одноособові щомісячні витрати матері на утримання дітей у розмірі 140 000 грн, враховуючи рівність обов`язків батьків (по 70 000 грн на одну дитину, тобто, по 35 000 грн з кожного з батьків на двох дітей). Діти не проживають з матір`ю на постійні основі. Батько перебуває в постійному контакті з дітьми, вони мають дуже гарні відносини між собою, люблять і поважають один одного. Син довгий час жив з батьком. Вважає, що матір дітей подала цей позов без відома дітей, які б могли у разі потреби самостійно звернутись до суду. Проте, батько допомагає дітям постійно. Діти самостійно спілкуються з батьком, повідомляють про свої матеріальні потреби, і не тільки, і батько їх виконує.
Позивач надала докази навчання доньки у м. Варшава лише протягом 2022-2023 років. Відповідно, немає доказів продовження нею навчання далі. Також позивач не надала належних доказів сплати за проживання в гуртожитку. Навчання доньки в м. Одесі теж не підтверджено, оскільки немає договору про навчання в Одеському національному медичному університеті чи документу, який підтверджує навчання (довідка, студентський квиток тощо), а договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців не є доказом початку навчання.
Доказів зарахування сина ОСОБА_7 на навчання до НУ «Одеська юридична академія» позивач не надала, як і не надала доказів, що підтверджують вартість лікування сина. Витрати на лікування є додатковими витратами на дитину, не пов`язаними з навчанням.
Відповідач давно перебуває в іншому шлюбі, де має двоє неповнолітніх дітей. Середньомісячна зарплата відповідача в 2023 році становила 39 265 грн. Отже, відповідач неспроможний був би сплачувати щомісяця 70 000 грн на повнолітніх дітей. Заявлена позивачем вартість проживання доньки в гуртожитку 22 000 грн щомісяця та інших витрат на дітей, якщо позивач насправді таких зазнає, говорить про наявність у позивача достатніх доходів. Позивач, окрім того, що працює на Одеській митниці, є засновником ПП «Оріон Югрейд» та має у власності об`єкти нерухомості, є іпотекодержателем об`єктів нерухомості за договорами позики. Крім того, об`єкти нерухомого майна, які належать відповідачеві перебувають під арештом, внаслідок матеріальних претензій позивача (т. 1, а.с. 114-144).
13.12.2023 ухвалою суду залучено дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як третіх осіб без самостійних вимог (т. 1, а.с. 201).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 в особі свого представника Білак Наталії Ігорівни просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2024 скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та покласти на відповідача судові витрати.
Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував надані стороною позивача докази щодо навчання дітей у вищих навчальних закладах, що підтверджено наданням таких.
Висновки суду першої інстанції щодо неспроможності відповідача сплачувати аліменти на повнолітніх дітей, що продовжують навчання, з огляду на заробітну плату і доходи відповідача не відповідають обставинами справи.
Вважає, що зазначення судом даних в частині того, що позивачці на праві власності належать об`єкти нерухомості, є іпотекодержателем об`єктів нерухомості за договорами позики, жодним чином не впливає на обов`язок батька утримувати своїх дітей, які навчаються.
Вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо надання в більшості випадків коштів доньці саме батьком, а не матір`ю, оскільки суд не взяв до уваги квитанції про оплату навчання та інші докази, які підтверджують витрати на двох їхніх дітей загалом, які сплачувалися матір`ю та її родичами.
Звертає увагу на те, що визначений позивачкою у позовній заяві розмір аліментів на сина 35000 грн включає не тільки навчання, а й витрати на лікування, проживання, харчування, одяг, гуртки, спортивні захоплення, дорогу. В наданих матеріалах міститься інформація, що син має групу інвалідності, яка передбачає, що він сам не здатний себе обслуговувати. Ці витрати напряму впливають на можливість навчання сина. Суд не зазначив на норму, яка передбачає окреме звернення з питання стягнення аліментів на лікування та оздоровлення (т. 2, а.с. 208-238).
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
У відзиві зазначає, що за наслідками розгляду справи та дослідження наданих доказів, судом зроблено такі висновки, які відповідають обставинам справи та закону, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Позивачкою не доведено наявність у відповідача інших доходів, ніж ті, відомості щодо яких були надані суду податковим органом на виконання ухвали. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тому судом обґрунтовано взято до уваги і те, що позивачкою не доведено, що вона як мати несе половину з витрат на своїх дітей (тобто, 70 000 грн), і що ці витрати становлять на обох дітей 140 000 грн в місяць (тобто, по 70 000 грн для кожного з батьків на двох дітей).
Обставини припинення ПП «Оріон Югтрейд» не мають вирішального значення для розгляду цієї справи, оскільки рішення суду обгрунтовано безліччю інших доказів, які підтверджують його підстави та законність. Інформацію про засновництво позивачки в цьому підприємстві була отримана з відкритих інтернет-ресурсів відповідачем та долучена до відзиву. Під час розгляду справи судом першої інстанції ця інформація позивачкою жодним чином не спростовувалась та не оспорювалась. Факти, що деякі оплати на навчання дітей здійснювались на прохання матері її родичами, позивачкою не доведено. В справі відсутні докази таких прохань матері та документи, які підтверджують спорідненість з нею третіх осіб.
Скаржник стверджує, що повнолітні діти вкрай потребують стягуваних коштів, про що повідомили суду в наданих особисто письмових поясненнях. Проте, жоден із залучених за клопотанням відповідача до участі у справі в якості третіх осіб повнолітніх дітей не оскаржив рішення суду, яким їхній матері повністю відмовлено у стягненні аліментів. На думку відповідача, це підтверджує, що дітям вистачає допомоги батька, яку він надає їм добровільно, а мати діє виключно в особистих інтересах, маніпулюючи при цьому інтересами дітей (т. 3, а.с. 11-18).
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).
У судому засіданні 12.05.2026 представник відповідача (скаржника) ОСОБА_2 – ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, представник позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.
Інші учасники справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, зокрема, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 – у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України, оскільки їх повноважні представники ОСОБА_5 (представник позивач), ОСОБА_8 (представник відповідача) отримали судову повістку-повідомлення на 12.05.2026 в електронних кабінетах підсистеми «Електронний суд», що підтверджується довідками про доставку електронного документа від 02.04.2026 (т. 3, а.с. 82а-82б), треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_1 вважаються належним чином повідомленими про розгляд справи (як члени сім`ї позивача, які зареєстровані разом з останньою за однією адресою), оскільки позивач ОСОБА_1 повідомлена у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України.
Вказане в силу ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 03.03.2000 по 03.04.2008 (т. 1, а.с. 16).
Сторони є батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 11.03.2005 року в Книзі реєстрації народжень зроблені актові записи № 221 та № 213 відповідно та видано свідоцтва про народження (т. 1, а.с. 17-18).
ОСОБА_4 має дитячий церебральний параліч, тетрапарез, згинальна контрактура колінних суглобів, екзостоз нижньої третини лівого стегна, стан після оперативного лікування, є інвалідом І групи (т. 1, а.с. 36).
Позивач ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_3 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 19).
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 81-82).
На підставі рішень Апеляційного суду суду Одеської області від 19.07.2011 та від 15.05.2013 (справи № 22ц-5281/21, 8-ц/785/19/13) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягувалися аліменти на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у розмірі по 2 000 грн щомісячно на кожну дитину з 15.07.2009 до 13.01.2023.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів 24.02.2023 закрито у зв`язку із досягненням дітьми повноліття.
05.07.2018 ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_9 (т. 1, а.с. 144). В цьому шлюбі народились ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) (т. 1, а.с. 140) та ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) (т. 1, а.с. 124), батьком яких записаний відповідач.
Згідно з Договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 163 від 08.09.2022, ОСОБА_3 (замовник) є здобувачем вищої освіти в Одеському національному медичному університеті (заклад). Договір є додатком до Договору про навчання у закладі вищої освіти від 08.09.2022 №163 (п. 1.1 Договору). Предметом цього Договору є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається здобувачу закладом (п. 1.2 Договору). Згідно з п. 3.1 Договору загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 294 200 грн, в тому числі за роками: 1 рік 2022-2023 – 49 500 грн; 2 рік 2023-2024 – 47 400 грн; 3 рік 2024-2025 – 48 700 грн; 4 рік 2025-2026 – 49 300 грн; 5 рік 2026-2027 – 51 300 грн; 6 рік 2027-2028 – 52 000 грн (п.3.2 Договору). Замовник має внести оплату не пізніше ніж до першого дня початку відповідного періоду (п. 3.3 Договору) (т. 1, а.с. 25-28).
Згідно з довідкою від 27.05.2024 № ВК-5, виданою НУ «Одеська юридична академія», ОСОБА_3 є студентом 1 курсу факультету прокуратури і слідства (контракт) денної форми навчання. Термін навчання з 02.10.2023 до 30.06.2027 (т. 2, а.с. 21).
Згідно з Договором про навчання (без дати) № 12807390-2023 НУ «Одеська юридична академія» взяв на себе обов`язок здійснити підготовку вступника ОСОБА_12 за денною формою навчання за спеціальністю «Право» строком до 01.07.2027 (п.1.2.2 – 1.3 Договору). Договір містить застереження про зарахування вступника на навчання на 1 курс лише після виконання вимог умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти, правил прийому та укладення Договору (п.1.2.1 Договору). Фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб (на умовах договору, укладеного між закладом та фізичною та/або юридичною особою, яка замовляє платну освітню послугу (п. 3.1 Договору). Вартість навчання не зазначена (т. 1, а.с. 22-24).
Згідно з довідкою від 22.05.2024 № ВК-5, виданою НУ «Одеська юридична академія», ОСОБА_4 є студентом 1 курсу зі скороченим терміном навчання юридичного фахового коледжу (контракт) денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2023 до 30.06.2025 (т. 2, а.с. 20).
В листі НУ «Одеська юридична академія» від 21.08.2024 № 1191-26 зазначено, що ОСОБА_3 за 2023/2024 навчальний рік сплачено 33100 грн та за 2024/2025 навчальний рік – 32634 грн, а ОСОБА_4 за 2023/2024 навчальний рік сплачено 33050 грн (т. 2, а.с. 134).
Крім того, позивачкою надано відомості про те, що відповідно до рішення ректора Вищої банківської школи у м. Варшава про прийняття на ліценціатське (ступінь бакалавра) навчання І ступеня від 13.07.2022, ОСОБА_3 прийнята на навчання І ступеня у Вищій банківській школі у Варшаві в 2022/2023 академічному році, форма навчання стаціонар, факультет підприємництва та інновації, напрям «внутрішня безпека». Вартість навчання: 1 курс 1 семестр – 2 785 злотих, 2 семестр – 2 785 злотих; 2 курс 1 семестр – 3 085 злотих, 2 семестр – 3 085 злотих; 3 курс 1 семестр – 3 085 злотих, 2 семестр – 3 085 злотих. Студенти літнього набору оплачують навчання, починаючи з 30 вересня (т. 1, а.с. 69-71).
Згідно з довідкою № 445/2023 від 09.02.2023, виданою Університетом банківської справи у м. Варшава, ОСОБА_3 з 01.10.2022 у 2022/2023 навчальному році є студенткою І курсу Університету банківської справи у м. Варшава (Польща), навчання в Університеті триває 3 роки на І ступені навчання (бакалавр) за спеціальністю «Внутрішня безпека» за денною формою навчання (т. 1, а.с. 21).
Переклад вказаних документів здійснено перекладачем, про що засвідчено на них.
Студентський квиток № НОМЕР_1 виданий 02.11.2023 Університетом WSB Merito, Познань на ім`я ОСОБА_13 , справжність перекладу якого засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. (т. 1, а.с. 167-169).
В паспорті громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_13 значиться, що вона має чинну студентську польську візу № 103356505 терміном з 28.04.2023 по 26.04.2024 (т. 1, а.с. 29).
Відповідно до Договору оренди, що укладений дистанційно між Student Depot Foxstrot (орендодавець) та ОСОБА_14 (орендар), орендодавець передає в оренду приміщення орендарю на умовах цього Договору (п.2.1 Договору). Термін оренди з 01.09.2022 по 31.07.2023 (п.3.1 Договору). Місячна орендна плата 2 400 злотих (п.4.1 Договору), справжність перекладу якого засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. (т. 1, а.с. 172-173, 180-181).
Згідно з квитанцією: № Х547-9Р90-290А-АНН6 від 28.02.2023 ОСОБА_3 сплатила 20 257,59 грн (2 400 злотих) одержувачу Student Depot Foxstrot у Warszawa; № НТ9Н-В8КМ-4РА6-43ТМ від 03.04.2023 ОСОБА_3 сплатила 21 015,76 грн (2 400 злотих) одержувачу Student Depot Foxstrot у Warszawa; № Н19Е-А7СА-644Н-5МСМ від 04.05.2023 ОСОБА_3 сплатила 21 706,92 грн (2 400 злотих) одержувачу Student Depot Foxstrot у Warszawa; № Нк91-65ЕР-46НВ-432В від 01.06.2023 ОСОБА_3 сплатила 21 305,18 грн (2 400 злотих) одержувачу Student Depot Foxstrot у Warszawa; № 1АВ0-0233-В8К4-83Р3 від 04.07.2023 ОСОБА_3 сплатила 22 149,46 грн (2 400 злотих) одержувачу Student Depot Foxstrot у Warszawa; №34М1-4ТХ0-35Р5-837Е від 21.08.2023 ОСОБА_3 сплатила 23 297,76 грн (2 550 злотих) одержувачу Student Depot Foxstrot у Warszawa (т. 1, а.с. 30-35).
Згідно з квитанціями № 760Е-39Т7-ВТ4Н-КМСК від 30.09.2023 ОСОБА_3 сплатила 26 522,52 грн (3 085 злотих) (т. 1, а.с. 99), № Х0РХ-Р660-СВНЕ-ННТЕ від 01.10.2024 сплатила 33 539,93 грн (3 085 злотих) одержувачу BLM WSB Warszawa (т. 2, а.с. 153).
Згідно з довідками про доходи, виданими Управлінням справами Апарату ВРУ № 9-1-12/1373 від 31.10.2022 та № 15/72-1614 від 20.09.2023, ОСОБА_2 працює народним депутатом України на посаді заступника голови комітету. Його дохід за період з січня 2022 року по жовтень 2022 року складав 345 420,86 грн, з січня 2023 року по серпень 2023 року - 390 212,12 грн відповідно (т. 1, а.с. 125-126).
Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованих та виплачених доходів за період з 1 кварталу 2022 по 4 квартал 2023 року, ОСОБА_2 за 2022 рік мав дохід 407 021,22 грн, за 2023 рік – 607 245,76 грн (т. 2, а.с. 13-16).
Згідно з даними реєстру юридичних осіб, кінцевим бенефіціаром ПП «Агростар Ч» є ОСОБА_15 , а засновником – ОСОБА_16 ; засновниками ТОВ «Сервіс м`ясо» є ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а керівником – ОСОБА_19 ; засновниками ТОВ «ССС» є ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , а керівником – ОСОБА_20 (т. 1, а.с. 141-143).
Згідно з даними додатку «Реєстр нерухомості» ОСОБА_2 є власником такого майна: житловий будинок (№1450719951231); нежитлова будівля (№1450657451231); нежитлова будівля (№1423366551108); нежитлова будівля (№1423328751108); квартира (№1287484451101); земельна ділянка (№1359119565247); земельна ділянка (№ НОМЕР_3 ); земельна ділянка (№ НОМЕР_4 ); земельна ділянка (№ НОМЕР_5 ); земельна ділянка (№ НОМЕР_6 ); земельна ділянка (№ НОМЕР_7 ); земельна ділянка (№ НОМЕР_8 ); земельна ділянка (№ НОМЕР_9 ); будівля павільйон торгівельний (№935383651108); нежитлове приміщення магазин з баром (№935212051108); нежитлові будівлі (№7448881) (т. 1, а.с. 37-67).
Згідно з довідкою від 11.07.2023, виданою АТ КБ «Приватбанк», клієнт ОСОБА_2 з 01.01.2022 по 11.07.2023 переводив кошти на картку № НОМЕР_10 : 27.09.2022 – 20 000 грн, 27.10.2022 – 20 000 грн, 16.10.2022 – 20 000 грн, 10.11.2022 – 20 000 грн, 26.11.2022 - 25 000 грн, 12.12.2022 – 15 000 грн, 18.12.2022 – 25 000 грн, 23.01.2023 – 15 000 грн, 05.01.2023 – 20 000 грн, 03.02.2023 – 20 000 грн 24.02.2023 – 25 000 грн, 23.02.2023 – 25 000 грн, 22.03.2023 – 15 000 грн, 07.04.2023 – 16 000 грн, 28.04.2023 – 15 000 грн, 29.05.2023 – 17 000 грн, 04.05.2023 – 17 000 грн, 11.05.2023 – 18 000 грн, 19.06.2023 – 15 000 грн, 11.06.2023 – 10 000 грн, 03.07.2023 – 18 000 грн, 06.07.2023 – 15 000 грн. Всього – 406 000 грн (т. 2, а.с. 163-164).
Згідно з платіжними інструкціями АТ КБ «Приватбанк» клієнт ОСОБА_2 перерахував на рахунок № НОМЕР_11 : 05.09.2023 – 20 000 грн, 08.09.2023 – 10 000 грн, 14.09.2023 – 10 000 грн, 21.09.2023 – 10 000 грн, 07.10.2023 – 3 000 грн, 31.10.2023 – 10 000 грн, 25.11.2023 – 4 000 грн, 19.01.2024 – 10 000 грн, 25.01.2024 – 5 000 грн, 26.02.2024 – 5 000 грн, 22.05.2024 – 5 000 грн, 25.05.2024 – 6 000 грн, 08.06.2024 – 20 000 грн. Всього з 05.09.2023 по 08.06.2024 – 118 000 грн (т. 2, а.с. 165-177).
Згідно з випискою про обіг коштів на картці Монобанку № НОМЕР_12 від 31.07.2024, належної клієнту ОСОБА_23 , за період з 01.01.2024 по 31.07.2024, сума витрат становить 490 136,33 грн (т. 2, а.с. 138-142).
Позивач ОСОБА_1 на момент розгляду справи судом першої інстанції працювала заступником начальника управління боротьби з митними правопорушеннями Одеської митниці Державної фіскальної служби України.
ОСОБА_1 є співзасновником ПП «Оріон Югтрейд» (ЄДРПОУ 35749524) з 13.02.2008, статутний капітал 10 000 грн (т. 1, а.с. 134-136).
Згідно з випискою АТ КБ «Приватбанк» з банківського рахунку ОСОБА_24 станом на 31.07.2023 залишок на банківському рахунку складає 9 829,95 грн, а загальна сума вкладених коштів за період з 01.01.2023 по 31.07.2023 - 138 488,10 грн (т. 1, а.с. 218-220).
Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованих та виплачених доходів за період з 1 кварталу 2022 по ІІІ квартал 2023 року, ОСОБА_1 за 2022 рік отримала дохід 464 259,35 грн, а за 1-3 квартали 2023 року – 282 579,67 грн (т. 1, а.с. 243).
Згідно з даними з Державного реєстру прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником: квартири (№1827123351108); житлового будинку (№1450719951231); нежитлової будівлі (№1423366551108); нежитлової будівлі (№1423328751108); квартири, (№1387484451101); земельної ділянки (№1359119565247); земельної ділянки (№1359090265247); земельної ділянки (№1358908765247); земельної ділянки (№1358555465247); земельної ділянки (№1357831565247); земельної ділянки (№1356991665247); земельної ділянки (№1356927265247); земельної ділянки (№1356613665247); земельної ділянки (№1356582965247); земельної ділянки (№1356515065247); земельної ділянки (№1067729051108); земельної ділянки (№57307151108); будівлі магазину (№35124029) (т. 2, а.с. 34-42).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції погодився із зауваженнями представника відповідача щодо належності засвідчення документів, що перекладаються з іноземної мови, а саме доказів навчання доньки ОСОБА_6 в Польщі. Водночас суд врахував, що батько не заперечує, що донька дійсно в більшості живе в Польщі і там навчається. Оскільки, як стверджує, вона з ним тісно спілкується і він дає їй гроші для навчання і проживання.
У той же час, стягнення даного виду аліментів пов`язані саме з навчанням дитини. Як видно, навчання в Університеті банківської справи у м. Варшава розпочалось з 01.10.2022 у 2022/2023 та триває 3 роки. Доказів продовження навчання в цьому закладі, більше трьох років, позивач не надав. Отже, суд виходив з того, що навчання завершилось в 2024 році.
Відповідно до Договору оренди, що укладений дистанційно між Student Depot Foxstrot (орендодавець) та ОСОБА_14 (орендар), орендодавець передає в оренду приміщення орендарю на умовах цього Договору (п. 2.1 Договору). Термін оренди з 01.09.2022 по 31.07.2023 (п. 3.1 Договору). Місячна орендна плата 2 400 злотих (п. 4.1 Договору).
Банківськими квитанціями за період з 28.02.2023 по 21.08.2023 підтверджується, що ОСОБА_3 сплачувала вартість оренди орендодавцю Student Depot Foxstrot у Warszawa.
Про продовження дії договору оренди гуртожитку доказів немає.
При цьому, судом з наявних у справі доказів з`ясовано, що ОСОБА_3 є власником банківської карти Монобанку № НОМЕР_10 .
Згідно з випискою про обіг коштів на картці Монобанку № НОМЕР_10 , за період з 01.01.2024 по 31.07.2024 сума витрат становила 490 136,33 грн. 
ОСОБА_3 самостійного доходу немає, а мати стверджує, що саме вона дає доньці кошти. При тому, як стверджує позивач, вона має лише заробітну плату. Її дохід за 2022 рік 464 259,35 грн. (464 259,35 :12 місяців = приблизно 38 700 грн. щомісяця), а за 1-3 квартали 2023 року – 282 579,67 грн (282 579,67 : 3 = 94 190 грн). Згідно з випискою АТ КБ «Приватбанк» з банківського рахунку ОСОБА_24 станом на 31.07.2023 залишок на банківському рахунку складає 9 829,95 грн, а загальна сума вкладених коштів за період з 01.01.2023 по 31.07.2023 - 138 488,10 грн.
Згідно з поясненнями адвоката позивача ОСОБА_1 перерахувала доньці кошти на карту № НОМЕР_10 : 28.06.2024 – 500 грн, 13.07.2024 - 2 000 грн, 30.08.2024 – 1 000 грн, 13.09.2024 – 2 300 грн, 27.09.2024 – 2 000 грн (суд ці докази не прийняв).
Інших письмових доказів скільки позивач давала доньці коштів немає.
Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 з 01.01.2022 по 11.07.2023 переводив доньці кошти на картку № НОМЕР_10 . Всього – 406 000 грн, що складає близько 21 300 грн щомісячно (406 000 /19 міс ), а з 05.09.2023 по 08.06.2024 – 118 000 грн, що складає близько 13 100 грн щомісячно (118 000 / 9). 
З аналізу руху коштів видно, що платежі були регулярними, тобто щомісяця.
ОСОБА_3 за період з 01.01.2024 по 31.07.2024 з банківської карти витратила 490 136,33 грн. 
Отже, суд дійшов висновку, що (якщо брати до уваги письмові докази про переведення коштів) в більшості кошти доньці давав батько, а не матір. І цей період охоплюється періодом навчання 2022-2024 роки. 
Згідно з довідкою від 27.05.2024 № ВК-5, виданою НУ «Одеська юридична академія», ОСОБА_3 є студентом 1 курсу факультету прокуратури і слідства (контракт) денної форми навчання. Термін навчання з 02.10.2023 до 30.06.2027.
Згідно з поясненнями адвоката позивача, ОСОБА_25 оплатив 33 100 грн за навчання ОСОБА_3 на 1 курсі НУ «Одеська юридична академія», ОСОБА_26 оплатила 32 634 грн за навчання ОСОБА_3 на 2 курсі факультету Прокуратури та слідства НУ «Одеська юридична академія» (суд ці докази не прийняв). Представник позивача стверджувала, що на прохання матері, яка не мала коштів для оплати за навчання, навчання оплатили її родичі ОСОБА_26 , ОСОБА_25 .
Згідно з Договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 163 від 08.09.2022, ОСОБА_3 (замовник) є здобувачем вищої освіти в Одеському національному медичному університеті (заклад). Договір є додатком до Договору про навчання у закладі вищої освіти від 08.09.2022 № 163 (п. 1.1 Договору). Предметом цього Договору є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається здобувачу закладом (п. 1.2 Договору). Згідно з п. 3.1 Договору загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 294 200 грн, в тому числі за роками: 1 рік 2022-2023 – 49 500 грн; 2 рік 2023-2024 – 47 400 грн.; 3 рік 2024-2025 – 48 700 грн; 4 рік 2025-2026 – 49 300 грн; 5 рік 2026-2027 – 51 300 грн; 6 рік 2027-2028 – 52 000 грн (п.3.2 Договору). Замовник має внести оплату не пізніше ніж до першого дні початку відповідного періоду (п. 3.3 Договору).
Договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, за яким ОСОБА_3 є здобувачем вищої освіти в Одеському національному медичному університеті (заклад) суд не вважав належним доказом навчання, оскільки даний договір є лише додатком до Договору про навчання у закладі вищої освіти, який не наданий, як і не надано інших доказів навчання та його оплати. 
Позивач також стверджує, що зазнає значних витрат на проїзд доньки з Польщі до України, приблизна вартість квитків в одну сторону становить 2 500 грн, а іноді доньку везуть на автомобілі на прохання матері, де витрати на пальне становлять 8 000 грн.
Представник відповідача стверджував, що позивач не надав підтверджуючих письмових доказів про ці витрати. Зрештою витрати на персональний проїзд є бажанням матері, яка також має стабільний високий дохід, тому й може і повинна також приймати участь у цих витратах. Зауважувала, що дитина має студентський квиток, тому витрати на проїзд міським транспортом як в Україні, так і в Польщі не є обтяжливими. Батько пояснював, що дає кошти доньці, їй на все вистачає.
Підсумовуючи витрати, пов`язані з навчанням доньки, суд дійшов висновку, що батько в період з січня 2022 по червень 2024 повністю покривав ці витрати.
Щодо витрат, пов`язаних з навчанням сина, суд зазначив, що ОСОБА_4 є студентом 1 курсу зі скороченим терміном навчання юридичного фахового коледжу (контракт) денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2023 до 30.06.2025, що підтверджується довідкою від 22.05.2024 № ВК-5, виданою НУ «Одеська юридична академія». В листі НУ «Одеська юридична академія» від 21.08.2024 зазначено, що за 2023/2024 сплачено 33 050 грн.
Позивач не надала доказів, що саме вона сплатила вартість навчання. Хоча батько доводить, що також, як і доньці, дає гроші сину.
Також суд вважав зовсім недоведеною суму аліментів 35 000 грн заявленою до стягнення на навчання сина. 
ОСОБА_4 є інвалідом 1 групи та має ДЦП. Щодо необхідності лікування та реабілітації сина, на які посилається позивач, ці витрати не належить до аліментів в розумінні витрат, пов`язаних з навчанням, а є додатковими витратами на дитину, про які може бути заявлено окремо. 
Отже, визначаючи матеріальну можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі 70 000 грн щомісячно на дітей, суд взяв до уваги наступне. 
ОСОБА_2 має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей. Працює на посаді народного депутата України, заступником голови комітету ВРУ з питань аграрної політики та земельних відносин. Його дохід за 2022 рік 407 021,22 грн, а за 2023 рік – 607 245,76 грн. Даних за 2024 рік немає. Має у власності нерухоме майно.
ОСОБА_1 працює на посаді начальника митного поста на Одеській митниці. За 2022 рік її дохід склад 464 259,35 грн, а за 1-3 квартали 2023 року – 282 579,67 грн. Має у власності рухоме та нерухоме майно.
Отже, обоє батьків є особами працездатного віку, мають офіційну роботу, стабільну заробітну плату, кожен з батьків має власне рухоме та нерухоме майно. Проте відповідач має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей.
Окрім усього зазначеного, суд взяв за основу і те, що позивачем не доведено, що вона як мати несе половину з цих витрат (тобто, 70 000 грн), і що ці витрати становлять на обох дітей 140 000 грн в місяць (тобто, по 70000 грн для кожного з батьків на двох дітей).
Переглядаючи оскаржуване рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки та сина сторін, які продовжують навчання, у зв`язку із чим потребують матеріальної допомоги батька.
Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).
Стаття 199 СК України передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів таких, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для забезпечення життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Наведеному відповідають і роз`яснення, надані в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
За ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Отже, як зазначено вище, обов`язок щодо утримання повнолітніх доньки, сина, які продовжує навчання, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). 
Так, матеріалами справи підтверджено, що донька сторін ОСОБА_6 навчається в України в двох навчальних закладах – Одеському національному медичному університеті та Національному університеті «Одеська юридична академія», а син сторін ОСОБА_7 – у Національному університеті «Одеська юридична академія». Вказане доведено стороною позивача відповідними доказами, а саме договорами про навчання та відповідними довідками, про які зазначалося вище (т. 1, а.с. 22-28, т. 2, а.с. 20-21).
Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що наявний в матеріалах справи Договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, за яким ОСОБА_3 є здобувачем вищої освіти в Одеському національному медичному університеті (заклад) не є належним доказом навчання, оскільки за змістом даного договору такий є невід`ємним додатком до договору про навчання у закладі вищої освіти від 08.09.2022 № 163 (п. 1 договору). Крім того, заперечуючи проти цього факту сторона відповідача не ініціювала питання щодо витребування доказів із медичного університету задля спростування навчання доньки сторін у такому вищому навчальному закладі.
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що за навчання сина та доньки в НУ «ОЮА» ОСОБА_3 за 2023/2024 навчальний рік сплачено 33100 грн та за 2024/2025 навчальний рік – 32634 грн, а ОСОБА_4 за 2023/2024 навчальний рік сплачено 33 050 грн (т. 2, а.с. 134).
Сторонами по справі не заперечується той факт, що і син, і донька власних джерел доходу не мають. І враховуючи, що факт продовження ними навчання після досягнення повноліття підтверджується наявними в матеріалах справи доказами – потребують у зв`язку з цим матеріальної допомоги батьків, як позивача, так і відповідача.
Висновки суду першої інстанції щодо матеріального забезпечення доньки ОСОБА_6 в більшій мірі батьком (відповідачем), а також надання достатньої матеріальної допомоги останнім сину ОСОБА_7 не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки не входить до предмету доказування в даній категорії справи, а може бути взяте до уваги лише на стадії виконання судового рішення за результатами вирішення спору по суті (як підтвердження повного та/або частково виконання аліментних зобов`язань у період з моменту звернення позивача до суду із позовом). Крім того, факт перерахування коштів відповідачем на рахунок доньки ОСОБА_6 також свідчить про те, що остання потребує матеріальної допомоги та продовжує навчання у вищому навчальному закладі, але не звільняє одного з батьків від надання матеріальної допомоги лише через факт його добровільної матеріальної допомоги повнолітній дочці.
Щодо заперечень факту продовження навчання доньки ОСОБА_6 у Варшаві стороною відповідача, то таку процесуальну позицію колегія суддів вважає суперечливою, з огляду на те, що відповідач не заперечує факту постійного проживання/перебування доньки на території Польщі і, зокрема, у відзиві на позовну заяву зазначає, що на теперішній час, коли дочка перебуває у Польщі, відповідач також підтримує з нею постійний зв`язок та періодично надає їй грошові кошти (т. 1, а.с. 122).
Крім того, законодавець не пов`язує утримання одним із батьків своїх повнолітній дочки, сина, що продовжують навчання, з кількістю учбових закладів, в яких вони навчаються, адже таке є правом повнолітніх дочки та сина, а враховує лише можливість такого з батьків надавати матеріальну допомогу.
По справі таку можливість, незважаючи на наявність у ОСОБА_2 двох неповнолітніх дітей, слід вважати встановленою, оскільки, крім стабільного щомісячного заробітку відповідач має численне нерухоме майно, що за змістом п. 3-1 ч. 1 ст. 182 СК України слід враховувати під час визначення розміру аліментів.
За таких обставин є спростовним твердження відповідача про відсутність у нього можливості допомагати своїм повнолітнім дочці, сину, що продовжують навчання, з чим помилково погодився суд першої інстанції.
З огляду на викладене та враховуючи, що стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства, колегія суддів на підставі ст. 182 СК України, з урахуванням встановленої спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітнім дочці та сину, а також наявної такої можливості у матері, з якою проживають повнолітні дочка, син, наявність у відповідача ще двох неповнолітніх дітей, рухомого та нерухомого майна, працездатний вік відповідача, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітніх дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжують навчання, у розмірі по 5000 грн на кожного, щомісячно, починаючи з дати подання позову, тобто з 05 вересня 2023 року, до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дітьми 23 років, тобто ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Такий розмір, колегія суддів вважає розумним, достатнім та таким, що не буде превалювати над інтересами двох інших неповнолітніх дітей відповідача, а також таке ґрунтується на вимогах ч. 9 ст. 7 СК України щодо регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. 
Натомість, повна відмова у задоволенні теперішнього позову не узгоджується із наведеними нормами правами та встановленими по справі фактичними обставинами.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. 2 ст. 376 ЦПК України).
Вказані порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_27 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітніх дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжують навчання, у розмірі по 5000 грн на кожного, щомісячно, починаючи з дати подання позову, тобто з 05 вересня 2023 року, до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дітьми 23 років, тобто ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною першою цієї статті визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач звільнена від сплати судового збору в усіх судових інстанціях з огляду на категорію зазначеної справи (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»).
З огляду на це, враховуючи часткове задоволення позовних вимог та апеляційної скарги за результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції, судовий збір за подання позову та апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь держави у загальному розмірі 2684 грн (2684х0,4+150%).

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_5 задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_13 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_14 , адреса: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання повнолітніх дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжують навчання, у розмірі по 5000 грн на кожного, щомісячно, починаючи з дати подання позову, тобто з 05 вересня 2023 року, до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дітьми 23 років, тобто ІНФОРМАЦІЯ_5 .
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_13 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір за подання позову та апеляційної скарги у загальному розмірі 2684 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

В.В. Кострицький