ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року  Справа № 924/700/24 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуюча суддя Коломис В.В., суддя Миханюк М.В. ,  суддя Саврій В.А. 

секретар судового засідання Політуча В.В. 
за участю представників сторін:
засновника ФГ "Золотий Жайвір" ОСОБА_1 - Покотило Ю.В., адвокат (в режимі відеоконференції);
арбітражного керуючого (ліквідатора) - Білик О.А. (в режимі відеоконференції);
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засновника Фермерського господарства "Золотий жайвір" - ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 16 березня 2026 року (повний текст складено 19.03.2026) у справі № 924/700/24 (суддя Кочергіна В.О.)
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"
до Фермерського господарства "Золотий Жайвір"
про банкрутство юридичної особи
(заява про оголошення в розшук транспортних засобів)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 16.03.2026, серед іншого, заяву ліквідатора арбітражного керуючого Білика О.А. (вх.№05-06/2590/25 від 17.12.2025), з урахуванням доповнень від 03.03.2026 та від 16.03.2026 про оголошення в розшук транспортних засобів у справі №924/700/24, задоволено частково.
Зобов`язано Національну поліцію України оголосити в розшук, внести відомості щодо розшуку до інформаційної підсистеми "Гарпун" наступних транспортних засобів, зареєстрованих та/або належних на праві власності Фермерському господарству "Золотий Жайвір", а саме:
- КАМАЗ 55102 10850, (2004), оранжевий, № двиг. НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , ДНЗ НОМЕР_3 , свідоцтво ВОС 052716 07.10.2008;
- Автомобіль вантажний, DAF, XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 , 2007 року випуску, колір білий (документ, що підтверджує право власності - акт про проведений електронний аукціон ВП 73115430 від 21.02.2024);
- Автомобіль вантажний, DAF, XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_6 , VIN: НОМЕР_7 , 2007 року випуску, колір білий (документ, що підтверджує право власності - акт про проведений електронний аукціон ВП 73115430 від 21.02.2024).
Зобов`язано Національну поліцію України у випадку затримання оголошених в розшук, належних Фермерському господарству "Золотий Жайвір"транспортних засобів:
- КАМАЗ 55102 10850, (2004), оранжевий, № двиг. НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , ДНЗ НОМЕР_3 , свідоцтво ВОС 052716 07.10.2008;
- Автомобіль вантажний, DAF, XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 , 2007 року випуску, колір білий (документ, що підтверджує право власності - акт про проведений електронний аукціон ВП 73115430 від 21.02.2024);
- Автомобіль вантажний, DAF, XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_6 , VIN: НОМЕР_7 , 2007 року випуску, колір білий (документ, що підтверджує право власності - акт про проведений електронний аукціон ВП 73115430 від 21.02.2024)
повідомити ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Білика О.А. про фактичне місце затримання та місце зберігання затриманого транспортного засобу протягом трьох календарних днів з дня затримання та передати його ліквідатору у встановленому законом порядку.
Відмовлено у клопотанні в частині оголошення в розшук транспортних засобів - TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150 2755(2017), чорний, № двиг. НОМЕР_8 , № шасі НОМЕР_9 ; ДНЗ НОМЕР_10 , свідоцтво НОМЕР_11 15.03.2018 та TOYOTA RAV4 2231(2016), синій, № двиг. НОМЕР_12 , № куз. НОМЕР_13 , ДНЗ НОМЕР_14 , свідоцтво НОМЕР_15 11.02.2017.
Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, засновник Фермерського господарства "Золотий жайвір" - ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про оголошення в розшук транспортних засбів у справі №924/700/24.
Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення Господарським судом Хмельницької області норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою засновника Фермерського господарства "Золотий жайвір" - ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 16.03.2026 у справі №924/70024. Призначено справу №924/700/24 до розгляду на 25.05.2026 об 11:00 год.
Ліквідатор у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
В судове засідання представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна", Фермерського господарства "Агро Остап`є", Головного управління ДПС у Хмельницькій області не з`явилися.
Разом з тим, колегією суддів враховано, що ухвалою суду від 11.05.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 924/700/24 було задоволено, тоді як 25.05.2026 представник товариства - адвокат Стельмах Ю.М. у телефонному режимі повідомив про неможливість участі у судовому засіданні.
Частинами 11, 12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, а також з урахуванням усного повідомлення представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" - адвоката Стельмаха Ю.М. про неможливість участі у судовому засіданні, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна", Фермерського господарства "Агро Остап`є", Головного управління ДПС у Хмельницькій області.
Безпосередньо в судовому засіданні представник скаржника та ліквідатор повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 219 ГПК України, після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
В судовому засіданні 25.05.2026 відкладено ухвалення та проголошення судового рішення у даній справі до 25.05.2026 об 12:00 год., що занесено до протоколу судового засідання.
Колегія суддів, заслухавши пояснення представника скаржника та ліквідатора, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 29.07.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" звернулося до Господарського суду Хмельницької області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи Фермерського господарства "Золотий Жайвір".
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 06.09.2024, серед іншого, відкрито провадження у справі № 924/700/24 про банкрутство Фермерського господарства "Золотий Жайвір".
Постановою Господарського суду Хмельницької області від 07.11.2025 у справі №924/700/24, серед іншого, визнано банкрутом Фермерське господарство "Золотий Жайвір", відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру на строк, що не може перевищувати 12 місяців та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Білика О.А.
17.12.2025 до місцевого господарського суду від ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Білика О.А. надійшла заява про оголошення в розшук транспортних засобів та сільськогосподарської техніки, зареєстрованих за Фермерським господарством "Золотий жайвір".
В обґрунтування поданої заяви ліквідатор зазначив, що в ході здійснення ліквідаційної процедури встановлено наявність за боржником транспортних засобів та сільськогосподарської техніки, місцезнаходження яких на даний час не відоме, оскільки відповідне майно не виявлено ні за місцезнаходженням боржника - Фермерського господарства "Золотий жайвір" (31200, Хмельницька область, Волочиський район, м.Волочиськ, вул. Запорізька, 11), ні в інших можливих місцях його перебування.
Ліквідатор також зазначив, що вказане майно відповідно до ч. 1 ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства підлягає включенню до складу ліквідаційної маси банкрута, у зв`язку з чим просив суд оголосити в розшук зареєстровані за боржником транспортні засоби, а саме: КАМАЗ 55102 10850, TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150 2755(2017) та TOYOTA RAV4 2231(2016).
На підтвердження викладених обставин до заяви долучено відповідні докази.
Господарський суд Хмельницької області ухвалою від 19.12.2025 прийняв до розгляду заяву ліквідатора арбітражного керуючого Білика О.А. про оголошення в розшук транспортних засобів у справі №924/700/24 та призначив її до розгляду у судовому засіданні на 14.01.2026 о 11 год. 30 хв.
26.01.2026 до Господарського суду Хмельницької області від представника засновника боржника надійшла заява, у якій зазначено, що за наявною у засновника Фермерського господарства "Золотий жайвір" інформацією перелічені у заяві ліквідатора транспортні засоби та сільськогосподарська техніка знаходилися на території зернотоку за адресою: вул.Колгоспна, 2, с.Колодіївка Скалатської ОТГ Тернопільського району. При цьому, представник засновника боржника вказує, що про зазначені обставини неодноразово повідомлялось у клопотаннях представника засновника боржника та боржника щодо зобов`язання арбітражного керуючого провести інвентаризацію вказаного майна з метою підтвердження його наявності, місцезнаходження та визначення вартості.
Разом з тим, у заяві зазначено, що засновник боржника не має можливості надати документальне підтвердження наведених обставин, оскільки його повноваження як керівника боржника були припинені з 04.06.2025, а з цього часу відповідні повноваження здійснювали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Також 26.01.2026 від ліквідатора арбітражного керуючого Білика О.А. до Господарського суду Хмельницької області надійшла заява (доповнення до заяви про оголошення в розшук транспортних засобів та сільськогосподарської техніки), у якій заявник просить суд задоволити подану заяву та оголосити в розшук транспортні засоби, зареєстровані за Фермерським господарством "Золотий Жайвір", у тому числі шляхом внесення відповідних відомостей до інформаційної підсистеми "Гарпун" інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" та долучено докази на підтвердження викладених у ній обставин.
27.01.2026 до Господарського суду Хмельницької області від ліквідатора арбітражного керуючого Білика О.А. надійшли додаткові пояснення у справі, до яких долучено відповідні докази на підтвердження наведених доводів.
06.02.2026 до Господарського суду Хмельницької області від ліквідатора арбітражного керуючого Білика О.А. надійшла заява, до якої долучено докази вжиття ліквідатором заходів, спрямованих на перевірку можливої наявності та встановлення місцезнаходження сільськогосподарської техніки, машин та транспортних засобів, зареєстрованих за Фермерським господарством "Золотий Жайвір", за адресою: вул. Колгоспна, 2, с. Колодіївка, Скалатська ОТГ Тернопільського району.
03.03.2026 до Господарського суду Хмельницької області від ліквідатора арбітражного керуючого Білика О.А. надійшло доповнення до заяви про оголошення в розшук транспортних засобів та долучення додаткових доказів, у якому ліквідатор доповнив перелік транспортних засобів, що підлягають оголошенню в розшук, двома вантажними автомобілями. На підтвердження речових прав боржника на вказані транспортні засоби ліквідатором долучено акти про проведення електронних аукціонів щодо набуття права власності на зазначені транспортні засоби.
В подальшому, 13.03.2026 до Господарського суду Хмельницької області від ліквідатора арбітражного керуючого Білика О.А. надійшла заява, у якій повідомлено, що 12.03.2026 ліквідатор прибув за можливим місцезнаходженням сільськогосподарської техніки та транспортних засобів Фермерського господарства "Золотий Жайвір" за адресою: с.Колодіївка, вул. Колгоспна, 2, Скалатська ОТГ (територія зернотоку). 
Разом з тим, як зазначено у заяві, територія зернотоку була огороджена та зачинена, а доступ ліквідатора на територію не забезпечено, у зв`язку з чим останнім було викликано працівників поліції. На місце події прибув наряд поліції ВП №1 (смт Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, яким відібрано пояснення у ліквідатора та представника Вариводи О.А., а також зареєстровано звернення ліквідатора за №1304 від 12.03.2026.
У поданій заяві ліквідатор зазначає, що навіть у присутності працівників поліції доступ до території зернотоку за вказаною адресою йому надано не було у зв`язку з відсутністю згоди охорони та власника території, а відтак ліквідатор дійшов висновку про відсутність за адресою: с. Колодіївка, вул. Колгоспна, 2, сільськогосподарської техніки та транспортних засобів Фермерського господарства "Золотий Жайвір".
Також до заяви долучено акт відсутності майна боржника від 12.03.2026.
З матеріалів справи вбачається, що у ході розгляду заяви у судових засіданнях неодноразово оголошувались перерви.
16.03.2026 до господарського суду від ліквідатора арбітражного керуючого Білика О.А. надійшла заява, у якій уточнено подану 17.12.2025 заяву про оголошення в розшук транспортних засобів та сільськогосподарської техніки.
Місцевий господарський суд, 16.03.2026 розглянувши заяву ліквідатора арбітражного керуючого Білика О.А., з урахуванням доповнень від 03.03.2026 та від 16.03.2026 в частині оголошення в розшук транспортних засобів, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для її часткового задоволення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно з ч.1, ч.3 ст.3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Так, у розумінні ст.1 КУзПБ, ліквідатором є арбітражний керуючий, якого господарський суд призначає для здійснення ліквідаційної процедури.
При цьому, ч.2 ст.10 КУзПБ передбачено, що з моменту постановлення ухвали (постанови) про призначення арбітражного керуючого керуючим санацією або ліквідатором і до припинення його повноважень така особа прирівнюється до службової особи підприємства-боржника.
Окрім цього, ч.8 ст.12 КУзПБ наділяє арбітражного керуючого правом безпосереднього доступу до інформації про боржника, його майно, доходи та кошти, зокрема, й конфіденційної інформації, що міститься у державних базах даних та реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до відповідних баз даних та реєстрів визначається центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.
Також положеннями ч. 1 ст. 61 КУзПБ встановлено, зокрема, що з дня призначення ліквідатор здійснює повноваження щодо прийняття у своє відання майна боржника та забезпечення його збереження, виконує функції з управління і розпорядження майном банкрута, реалізує повноваження керівника (органів управління) банкрута, формує ліквідаційну масу, вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, яке перебуває у третіх осіб, а також здійснює продаж майна банкрута з метою задоволення вимог кредиторів у порядку, визначеному цим Кодексом, та виконує інші повноваження, передбачені законодавством.
Разом з тим, згідно з п.2 ч.2 ст.12 КУзПБ, арбітражний керуючий зобов`язаний, окрім іншого, здійснювати заходи щодо захисту майна боржника.
Як вбачається з матеріалів справи та пояснень учасників провадження, апелянтом неодноразово повідомлялось про ймовірне перебування транспортних засобів та сільськогосподарської техніки Фермерського господарства "Золотий Жайвір" на території зернотоку за адресою: с.Колодіївка, вул. Колгоспна, 2, у зв`язку з чим ліквідатор, діючи в межах наданих йому Кодексом України з процедур банкрутства повноважень та з метою встановлення фактичного місцезнаходження майна банкрута, 12.03.2026 прибув за вказаною адресою для проведення огляду, перевірки наявності майна та вчинення дій, спрямованих на його включення до складу ліквідаційної маси.
Разом із тим, незважаючи на здійснення ліквідатором передбачених законом заходів щодо пошуку та виявлення активів боржника, доступ до території зернотоку, яка виявилась огородженою та зачиненою, йому надано не було, а особи, які перебували на місці, фактично перешкодили виконанню ліквідатором покладених на нього обов`язків, у зв`язку із чим останній був змушений звернутись до органів Національної поліції.
Як вбачається з наявних у справі матеріалів, за викликом ліквідатора на місце прибув наряд ВП №1 (смт Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, працівниками якого було відібрано пояснення у ліквідатора та представника Вариводи О.А., а також зареєстровано відповідне звернення за №1304 від 12.03.2026, однак навіть за присутності працівників поліції доступ до території зернотоку за адресою: с. Колодіївка, вул. Колгоспна, 2, Скалатська ОТГ ліквідатору фактично забезпечений не був.
Враховуючи викладене та з огляду на відсутність фактичного доступу до можливого місця зберігання майна боржника, а відтак і неможливість проведення його огляду, ідентифікації та встановлення фактичної наявності транспортних засобів і сільськогосподарської техніки, ліквідатор, незалежно від вжитих ним заходів та належного виконання обов`язків, був об`єктивно позбавлений можливості отримати достовірну інформацію щодо місцезнаходження зазначеного майна, що, в свою чергу, унеможливлює включення такого майна до ліквідаційної маси без вчинення відповідних процесуальних та правоохоронних дій.
Частиною 1 ст.62 КУзПБ встановлено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.
Приписами ст.65 КУзПБ передбачено, що обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти дій, спрямованих на виявлення та повернення активів боржника.
Згідно з ч.14 ст.39 КУЗПБ, з моменту відкриття провадження у справі арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.
Правові засади забезпечення позову у господарському судочинстві врегульовано гл.10 розд.І ГПК України, тоді як спеціальним законом про банкрутство (ст.40 КУзПБ) визначено особливі різновиди забезпечувальних заходів вимог кредиторів боржника, які є учасниками провадження у справі, та надано право застосування таких заходів як за клопотанням кредитора, так за ініціативою суду.
Відповідно до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 1 статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується: 
1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 
3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 
4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 
6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 
7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 
8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 
9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 
10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).
З метою захисту прав та інтересів кредиторів, а також збереження майнових активів боржника, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в тому числі на стадії ліквідаційної процедури, вправі вжити заходів щодо забезпечення вимог кредиторів, які передбачені загальними положеннями ст.137 ГПК України, а також інших заходів, застосування яких, за переконанням суду, є необхідним у конкретному випадку, з урахуванням спеціальних норм КУзПБ (подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 925/100/15, від 13.02.2020 у справі №50/790-43/173, від 16.09.2020 у справі №910/13208/19).
Так, статтею 40 КУзПБ врегульовано порядок забезпечення вимог кредиторів, відповідно до якого, господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів. Ухвала про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню.
Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику вчиняти без згоди розпорядника майна правочини, а також зобов`язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника та забезпечення вимог кредиторів (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його майном або цінними паперами без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме чи нерухоме майно боржника), про що виноситься ухвала (абз.3 ч.1).
У процедурі розпорядження майном за клопотанням розпорядника майна, сторін або інших учасників справи про банкрутство, що містить підтверджені відомості про перешкоджання виконавчим органом боржника виконанню повноважень розпорядника майна, невжиття заходів щодо забезпечення збереження майна боржника, а також про вчинення ними дій, що порушують права та законні інтереси боржника або кредиторів, господарський суд має право припинити повноваження виконавчого органу боржника та покласти виконання його обов`язків на розпорядника майна. Про припинення повноважень виконавчого органу боржника та покладання його обов`язків на розпорядника майна господарський суд виносить ухвалу, яка є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню (ч.2).
Заходи щодо забезпечення вимог кредиторів діють відповідно до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією або до прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до закриття провадження у справі. Господарський суд має право скасувати або змінити заходи щодо забезпечення вимог кредиторів до настання зазначених обставин, про що постановляє ухвалу (ч.4).
Отже, КУзПБ як спеціальний закон визначає особливі різновиди заходів на забезпечення вимог кредиторів боржника, які є учасниками провадження у справі, та надає право їх застосування як за клопотанням розпорядника майна або кредиторів, так і за ініціативою суду.
З урахуванням специфіки провадження у справі про банкрутство, метою забезпечення вимог кредиторів є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів кредиторів та інших учасників у справі про банкрутство від можливих недобросовісних дій із боку боржника у справі про банкрутство з тим, щоб забезпечити кредиторам у справі про банкрутство реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з заявою у справі про банкрутство, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у досягнені мети процедури банкрутства.
Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що у ст.40 КУзПБ законодавець визначив і мету, задля якої такі заходи застосовуються - для збереження майна боржника, усунення перешкод для виконання розпорядником майна своїх повноважень та захисту прав і законних інтересів боржника або кредиторів.
Крім того, відповідно до приписів чинного законодавства України право оголошувати у розшук автотранспортні засоби мають органи Державної виконавчої служби в порядку ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" та правоохоронні органи відповідно до законодавства, що регулює їх діяльність.
В той же час, арбітражний керуючий позбавлений можливості безпосередньо вимагати від органів Національної поліції оголошення транспортних засобів у розшук чи самостійно виявити зазначені вище транспортні засоби без вчинення відповідних дій правоохоронними органами.
Враховуючи можливість пересування та приховування транспортних засобів, що зареєстровані за боржником на території України, нездійснення заходів щодо розшуку даного майна боржника призведе до їх фактичного не виявлення та подальшого погіршення фінансового стану боржника.
Згідно з п.4 ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо транспортний засіб перебуває в розшуку.
З метою забезпечення оперативного реагування та прийняття ефективних управлінських рішень щодо розшуку транспортних засобів та номерних знаків наказом Міністерства внутрішніх справ України №497 від 13.06.2018 затверджено Інструкцію з формування та ведення інформаційної підсистеми "Гарпун" інформаційно-телекомунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України (далі - Інструкція).
Пунктом 1 Загальних положень Інструкції, передбачено, що ця Інструкція визначає порядок формування та ведення інформаційної підсистеми "Гарпун" (далі - ІП "Гарпун") інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" (далі - система ІПНП), призначеної для обробки відомостей про транспортні засоби усіх типів (автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них ТЗ та мопеди) та номерні знаки ТЗ, що розшукуються у рамках кримінального, виконавчого проваджень, проваджень у справах про адміністративні правопорушення, оперативно-розшукової діяльності, а також за ухвалою слідчого судді, суду.
Згідно з п.3 даної Інструкції, метою ІП "Гарпун" є, серед іншого, об`єднання інформації про розшук ТЗ та номерних знаків в єдиному інформаційному просторі з використанням сучасних інформаційних технологій, комп`ютерного та телекомунікаційного обладнання; забезпечення оперативного реагування та ухвалення управлінських рішень щодо розшуку транспортних засобів (ТЗ) і номерних знаків
Відповідно до п.2 розд.І Положення про інформаційно-комунікаційну систему "Інформаційний портал Національної поліції України", унормовано, що інформаційно-комунікаційна система "Інформаційний портал Національної поліції України" - сукупність технічних і програмних засобів, призначених для обробки відомостей, що утворюються у процесі діяльності Національної поліції України" та її інформаційно-аналітичного забезпечення. Система ІПНП є функціональною підсистемою єдиної інформаційної системи МВС (далі - ЄІС МВС).
Так, ч.1 розд.IV Положення про інформаційно-комунікаційну систему "Інформаційний портал Національної поліції України", передбачено, що власником системи ІПНП є Національна поліція України". Власник системи ІПНП вживає заходів із організації матеріально-технічного та кадрового забезпечення, що необхідні для ефективного функціонування системи.
Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, ліквідатор Фермерського господарства "Золотий Жайвір", незважаючи на вжиття передбачених Кодексом України з процедур банкрутства заходів, був фактично позбавлений можливості здійснити огляд, перевірку та прийняття у своє відання транспортних засобів, оскільки треті особи не допустили арбітражного керуючого до можливого місця перебування майна за адресою: с.Колодіївка, вул.Колгоспна, 2, Скалатської ОТГ Тернопільського району, при цьому, навіть прибуття працівників Національної поліції та реєстрація звернення ліквідатора за №1304 від 12.03.2026 не забезпечили доступу до відповідної території, що, в свою чергу, свідчить про існування об`єктивних перешкод у здійсненні ліквідатором покладених на нього повноважень щодо пошуку, виявлення та повернення майна банкрута. 
Також місцевим господарським судом правильно взято до уваги, що фактичне непередання ліквідатору транспортних засобів та іншого майна боржника, місцезнаходження якого достеменно не встановлено, за наявності відомостей про можливе використання такого майна невстановленими особами, створює реальний ризик його приховування, пошкодження, знищення або відчуження поза межами ліквідаційної процедури, що безпосередньо впливає на обсяг ліквідаційної маси та, відповідно, на можливість задоволення вимог кредиторів у справі № 924/700/24. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за встановлених у справі обставин саме оголошення транспортних засобів у розшук є ефективним та співмірним заходом забезпечення вимог кредиторів, оскільки відсутність у ліквідатора інформації про фактичне місцезнаходження належного боржнику майна, а також неможливість отримання доступу до можливого місця його перебування, унеможливлюють належне виконання ліквідатором обов`язків щодо формування ліквідаційної маси без вжиття відповідних заходів із залученням органів Національної поліції України. 
Разом із тим, надаючи оцінку доводам ліквідатора щодо необхідності оголошення у розшук усіх зазначених у заяві транспортних засобів, суд першої інстанції, з урахуванням встановлених рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.06.2022 у справі №560/4236/22 та постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2022 обставин відчуження транспортних засобів TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150 2755(2017) та TOYOTA RAV4 2231(2016) на користь Фермерського господарства "КАЛИНА-2008", дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для оголошення вказаних транспортних засобів у розшук, оскільки на момент розгляду заяви ліквідатора зазначене майно не належало боржнику та, відповідно, не могло бути включене до складу ліквідаційної маси банкрута. 
Водночас, враховуючи підтвердження належності боржнику транспортних засобів КАМАЗ 55102 10850, державний номерний знак НОМЕР_3 , а також автомобілів DAF XF 105.460, реєстраційні номери НОМЕР_4 та НОМЕР_6 , місцезнаходження яких ліквідатором встановлено не було, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ліквідатора та оголошення саме цих транспортних засобів у розшук із внесенням відповідних відомостей до інформаційної підсистеми "Гарпун" Національної поліції України, оскільки такий захід спрямований на встановлення фактичного місця перебування майна боржника, його збереження та подальше повернення до ліквідаційної маси в інтересах кредиторів і банкрута.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що заява про оголошення в розшук транспортних засобів нібито була подана не ліквідатором арбітражним керуючим Біликом О.А., а Фермерським господарством "Золотий Жайвір", колегія суддів зазначає, що наведені твердження є наслідком формального та вибіркового тлумачення процесуального статусу ліквідатора у процедурі банкрутства, оскільки після відкриття ліквідаційної процедури саме ліквідатор, призначений господарським судом, набуває повноважень керівника та органів управління банкрута, здійснює управління і розпорядження майном боржника, представляє інтереси банкрута у судових та інших правовідносинах, а відтак звернення до суду Фермерського господарства "Золотий Жайвір" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Білика О.А. не може розцінюватися інакше, ніж процесуальна дія самого ліквідатора, вчинена ним у межах наданих КУзПБ повноважень.
Колегія суддів також враховує, що відповідна заява була прийнята судом до розгляду, а в подальшому саме арбітражним керуючим Біликом О.А. подавались уточнення, доповнення, додаткові пояснення та докази на її обґрунтування, які розглядалися судом першої інстанції як процесуальні документи, подані належним учасником провадження у справі про банкрутство, при цьому, будь-яких заперечень щодо суб`єкта подання заяви чи відсутності у ліквідатора процесуальних повноважень на вчинення відповідних дій під час розгляду справи судом першої інстанції апелянтом не заявлялися, а відтак наведені доводи апеляційної скарги не свідчать про порушення судом норм процесуального права та не впливають на правильність висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі.
З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини, досліджені у справі докази та наведені приписи Кодексу України з процедур банкрутства, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим господарським судом повно і всебічно з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення питання щодо оголошення у розшук транспортних засобів боржника як заходу забезпечення вимог кредиторів у справі №924/700/24, надано належну правову оцінку доказам у їх сукупності, а також правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
При цьому, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до формального заперечення процесуального статусу ліквідатора та переоцінки встановлених судом обставин, однак не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність об`єктивних перешкод у встановленні місцезнаходження належного боржнику майна, необхідність вжиття заходів для його розшуку та відсутність правових підстав для оголошення у розшук транспортних засобів, які вибули з власності боржника, у зв`язку із чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.
Доводи скаржника про можливість застосування заходів забезпечення вимог кредиторів лише на стадії розпорядження майном судом відхиляються як безпідставні через невірне тлумачення ч.1 ст. 40 КУзПБ.
Щодо доводів апелянта про незалучення Національної поліції України до участі у розгляді даної заяви, колегія суддів зазначає про те, що Національна поліція України не є учасником провадження у справі, а її залучення до участі у розгляді даної заяви не передбачено.
Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. 
Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.78 ГПК України).
Згідно з ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді заяви.
Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Хмельницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування. 
Керуючись ст. ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу засновника Фермерського господарства "Золотий жайвір" - ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
2. Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 16 березня 2026 року у справі №924/700/24 залишити без змін. 
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складений "27" травня 2026 р.

Головуюча суддя Коломис В.В. 

Суддя   Миханюк М.В. 

Суддя   Саврій В.А.