Справа № 204/8593/24
Провадження № 2/364/68/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2026, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуюча суддя Моргун Г. Л.,
за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л. В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в селищі Володарка, цивільну справу за позовом 
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , № тел: НОМЕР_2 , інформація щодо наявності електронного кабінету відсутня),
представник позивача ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_3 , адвокат, адреса: АДРЕСА_2 )
до 
ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , остання відома адреса: АДРЕСА_3 , № тел: НОМЕР_5 );
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області ( код ЄДРПОУ 04359732,  адреса: площа Миру, 4, селище Володарка, Білоцерківського району, Київської області, 09301, засоби зв`язку не вказано, інформація щодо наявності електронного кабінету відсутня);
про позбавлення батьківських прав, 

У С Т А Н О В И В:

04.09.2024 позивач звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеною позовною заявою. 25.11.2024 суддя постановив ухвалу про передачу справи за підсудністю. 21.11.2025 Чечелівський районний суд міста Дніпра направив цивільну справу до Володарського районного суду Київської області.
Безпосередньо до Володарського районного суду Київської області справа надійшла 24.11.2025. 
Представниця позивача, посилаючись на обставини виниклих правовідносин та на ст.ст. 7, 19, 141, 150, 164 СК України, ст.ст. 10, 11, 77, 79, 81, 89, 141, 178, 258-259, 265, 268, 287, 354 ЦПК України, просить суд:
- позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 
- зобов`язати орган опіки та піклуванння надати висновок щодо доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на сина ОСОБА_4 , .у розмірі (чверть) частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Одночасно просила суд виготовити та долучити до матеріалів справи з ЄДРСР рішення Волноваського районного суду Донецької області від 15 листопада 2017 року ( справа № 221/5028/17, провадження № 2/221/1223/2017) про розірвання шлюбу; постанови Волноваського районного суду Донецької області (справа № 221/1116/20, 221/7844/19, 221/3729/18) про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 173-2, 184 КупАП.

26.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 23.12.2025. Одночасно відповідно до положень частини 10 ст.187 ЦПК України, оскільки отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідачки, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя дійшла висновку, що подальший виклик відповідачки у справі здійснюється через оголошення на офіційному вебпорталі «Судова влада України».
23.12.2025, 27.01.2026 за клопотанням представниці органу опіки та піклування Володарської селищної ради підготовче судове засідання відкладено на 20.02.2026.
19.02.2026 орган опіки та піклування надав до суду висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_4 ».
20.02.2026 у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 17.03.2026. Одночасно суд долучив до матеріалів справи письмові докази, а саме виготовлені з ЄДРСР рішення Волноваського районного суду Донецької області від 15 листопада 2017 року ( справа № 221/5028/17, провадження № 2/221/1223/2017) про розірвання шлюбу; постанови Волноваського районного суду Донецької області (справа № 221/1116/20, 221/7844/19, 221/3729/18) про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 173-2, 184 КупАП.

17.03.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 16.04.2026 о 11:00. Задовольнив заяву представника позивача про виклик свідка та викликав неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку визначеному ст. ст. 45, 232 ЦПК України на розгляд справи по суті.

Позивач та його представник у судовому засіданні вказали, що позовні вимоги підтримують та просять суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Надали свої пояснення, посилались на обставини викладені у позовній заяві.

Представниця третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області проти вимог позовної заяви не заперечувала, посилаючись на висновок органу опіки та піклування «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 », вказала, що в інтересах дитини вимоги позовної заяви можливо задовольнити.

Відповідачка про відкриття провадження та про час і місце проведення судових засідань повідомлялася відповідно до положень частини 10 ст.187 ЦПК України, оскільки отримана судом інформація не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідачки, через оголошення на офіційному вебпорталі « Судова влада України» (а.с. 80, 97, 109, 118, 135).

Ознайомившись з позовом, матеріалами справи, заслухавши позивача та його представника, за відсутності заперечень відповідачки, з`ясувавши думку неповнолітнього ОСОБА_5 , дослідивши висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області, суд вважає, що наявні всі підстави для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що 21.12.2007 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали шлюб, зареєстрований Іванівською сільською радою Волноваського району Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 06. Від спільного подружжя має спільну дитину сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 15.11.2017 рішенням Волноваського районного суду Донецької області шлюб було розірвано, яке набрало законної сили 27.11.2017 ( а.с. 127-128). 

Зазначені обставини не потребують доказування відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Дитина ОСОБА_6 разом з батьком ОСОБА_7 проживають за адресою: АДРЕСА_4 , про що вказують довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.04.2022 (а.с.14).

Рішенням виконавчого комітету Володарської селищної ради № 112 від 16.04.2024 ОСОБА_8 надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів (а.с.15).

Зідно акту оцінки потреб сім`ї №72 від 21.05.2024 на момент перевірки за адресою: АДРЕСА_4 , проживають ОСОБА_1 та його син ОСОБА_4 . Згідно висновку оцінки потреб батько проживає разом з сином, мати дитини знаходиться у м. Волноваха, зв`язку із нею немає (а.с.16-20).

ОСОБА_4 навчається в Рудосільській гімназії Володарської селищної ради з 2022 року. Батьківські збори відвідує батько ( а.с.22, 23).

ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується позитивно. Має на утриманні сина з яким проживає , як внутрішньо переміщена особа з 02.03.2022 року за адресою: АДРЕСА_4 . Працює по найму, приділяє належну увагу вихованню дитини, спиртними напоями не зловживає, в побуті та громадських місцях поводить себе добре (а.с.25).

Позивач та його представник у судовому засіданні зазначили, що матір дитини ОСОБА_3 жодної участі у вихованні дитини не приймає, про його здоров`я та фізичний, духовний, моральний розвиток не піклується, що, в свою чергу, свідчить про ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини, а також свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками. Позивач намагався та пропонував колишній дружині виїхати з тимчасово окупованої території, однак остання категорично відмовилася. Окрім того позивач зазначив, що ще до початку повномасштабного вторгнення рф колишня дружина зловживала спиртним та як наслідок притягувалася до адміністративної відповідальності. Вказав суду, що відповідачка, з сином не спілкується, не бере участь у вихованні дитини та не виконує покладені на неї обов`язки щодо матеріального забезпечення дитини.

Дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (має повних 15 років), в судовому засіданні надав пояснення та зокрема зазначив, що матір фактично відсутня у його житті, не спілкується з ним, не телефонує, не цікавиться як він живе, чим захоплюється, зв`язку з нею немає.

Судом установлено, що після початку повномасштабного вторгнення відповідачка залишилася проживати на тимчасово окупованій території, тоді як дитина разом із батьком перебуває на підконтрольній Україні території. Разом із тим сам факт проживання на окупованій території не є безумовною підставою для невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків.
Пояснення позивача та неповнолітньої дитини свідчать, що позивач пропонував відповідачці виїхати з окупованої території та возз`єднатися з дитиною, однак вона відмовилася від такої можливості добровільно. Доказів існування об`єктивних, непереборних обставин, які б унеможливлювали підтримання нею зв`язку з сином, надання моральної чи матеріальної допомоги, участі у вихованні дитини або хоча б проявлення інтересу до стану його здоров`я, навчання та умов проживання, суду не надано.
З 2022 року відповідачка не спілкувалася з дитиною, не цікавилася її життям, не брала участі у вихованні, не надавала матеріальної допомоги, не виявляла намірів відновити стосунки з сином та не вчиняла жодних дій, спрямованих на виконання обов`язків матері.
Суд бере до уваги, що сучасні засоби зв`язку (телефонний зв`язок, месенджери, інтернет-комунікація) дають можливість підтримувати контакт навіть за умови перебування осіб на різних територіях. Відсутність будь-яких проявів турботи про дитину протягом тривалого часу свідчить не про неможливість виконання батьківських обов`язків, а про свідоме самоусунення відповідачки від їх виконання.
Крім того, суд враховує дані щодо зловживання відповідачкою алкогольними напоями та притягнення її до адміністративної відповідальності ще до початку повномасштабної війни, що свідчить про неналежне ставлення до виконання обов`язків матері й до виникнення воєнних обставин.
За таких обставин суд доходить висновку, що відповідачка протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не проявляє інтересу до життя дитини та не забезпечує її належного виховання, що є підставою для позбавлення батьківських прав в інтересах дитини.

Встановлені судом та зазначені вище обставини свідчать про ухиляння відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав, оскільки наявні факти винної поведінки матері та свідомого нехтування своїми обов`язками по відношенню до дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Така позиція суду узгоджена із діючим законодавством. 

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно ст.164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, щодо усіх своїх дітей або когось із них.
Так, згідно ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
В п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарання, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до вимог ст. 12. Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків у відношенні сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, матеріальне забезпечення, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з ним, тобто не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє жодного інтересу до дитини. 
За наведених вище підстав, суд дійшов переконання, що відповідачка у справі, в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що є правовою підставою для позбавлення її батьківських прав. В судовому засіданні встановлено відсутність об`єктивних підстав, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку матері по відношенню до сина. Суд вважає, що інші заходи впливу на відповідачку, окрім позбавлення її батьківських прав, будуть недостатніми, а позбавлення батьківських прав буде відповідати в першу чергу саме інтересам дитини - ОСОБА_5 , який потребує підвищеної уваги, догляду, піклування, турботи, однак взагалі не отримує такого з боку матері, яка переклала виконання всіх обов`язків винятково на батька. Мати жодним чином не намагалася та і не намагається встановити контакт з дитиною і не вживала жодних заходів щодо налагодження стосунків з дитиною, не цікавиться його станом здоров`я, не виявляє будь-якої турботи про дитину, не надає матеріальної підтримки в добровільному порядку, тобто самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків у такій правовій ситуації, мати дитини має доводити своє ставлення до участі у вихованні своєї неповнолітньої дитини, заперечити і спростувати відповідними доказами факт нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, однак наразі таких дій з боку відповідачки не відбулося.

Врахувавши конкретні обставини справи, «якнайкращі інтереси дитини», а також те, що відповідачка не підтримує стосунків з сином протягом тривалого часу, не цікавилася його життям, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, суд дійшов обґрунтованого висновку про застосування до відповідачки крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав, оскільки мати свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. 

Крізь призму врахування найкращих інтересів дитини та враховуючи, що одним з основних прав дитини є її право висловлювати свою думку та право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя, суд бере до уваги що в даному провадженні ОСОБА_5 вказав, що мати відсутня в його житті та жодним чином на зв`язок з ним не виходила, не цікавиться його успіхами, здоров`ям, навчанням, не приймає участі у його житті, матеріально не допомагає.

Щодо вимоги про стягнення аліментів з відповідачки, то суд вважає, що відповідно до ст.166 Сімейного Кодексу України, вона підлягає задоволенню. 
Статтями 155, 180, 181, 182, 183 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а при ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку, в розмірі визначеному судом. 
Встановлено, що відповідачка є працездатною особою, відомості про розмір та джерела доходів відсутні, а тому з урахуванням усіх обставин справи, суд доходить висновку, що аліменти на утримання дитини необхідно стягнути у розмірі (чверть) доходу заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Таким чином, встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача базуються на законі. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд врахує, що за подання позову немайнового характеру особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до Закону України "Про судовий збір", що складає 1221,20 гривень в силу ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути судові витрати у розмірі судового збору визначено державою для розгляду справ даної категорії на користь позивача. Окрім того, на користь держави з відповідачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331,20 грн за вимогою про стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 9, 12, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. ст. 4, 5, 6, 141, 150, 155, 157, 164-167, 171 СК України, ст. ст. 7, 10, 76, 89, 133, 141, 206, 263, 264, 265, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, 

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, - задовольнити .

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , остання відома адреса: АДРЕСА_3 , стосовно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження дитини № 7 від 25.11.2010, вчинений виконкомом Іванківської сільської ради Волноваського району Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , остання відома адреса: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі (чверть) частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.09.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , остання відома адреса: АДРЕСА_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 гривень.

Після набрання рішенням законної сили направити його до Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (09117, Київська область, місто Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 22, ) - для внесення відповідних відомостей до актового запису про народження дитини.

Дата складання повного тексту рішення 27 квітня 2026 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя:      Г. Л. Моргун