Справа № 561/410/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року           с-ще Зарічне
Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:
судді –    Світличного Р.В.,
за участю секретаря –  Савич Ж.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в с-щі Зарічне цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:
06 квітня 2026 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» через свого представника Попова Є.В. засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 93187,98 грн.
На обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 27 листопада 2024 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір у формі Заяви-договору № 4376718-009 про надання споживчого кредиту відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 53450,00 грн строком на 24 місяці, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,01% річних, та щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 6,9%. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором у встановленому договором порядку та строки, станом на 16 січня 2026 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 93187,98 грн, яку Банк просив стягнути з відповідача.
Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 06 квітня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву. 
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином 16 квітня 2023 року в порядку п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про відсутність адресата за адресою місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву не подав.
У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити частково, виходячи з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27 листопада 2024 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено Заяву-договір про надання споживчого кредиту № 4376718-009, за умовами якої відповідач отримав споживчий кредит в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум», шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на загальну суму 53450,00 грн, строком на 24 місяці, зі сплатою 0,01 % процентів річних, та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 6,9% щомісячно (а.с. 7-9).
Уклавши указаний договір відповідач взяв на себе зобов`язання в обумовлені цією Заявою-договором строки повернути Кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання (п. 3.1.2. Договору).
Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Надання кредитних коштів позивачем відповідачу підтверджується копією виписки по особовими рахункам кредитного договору за період з 27 листопада 2024 року по 16 січня 2026 року, яка підтверджує перерахування ОСОБА_1 53450,00 грн у порядку надання кредиту за Договором № 4376718-009 від 27 листопада 2024 року (а.с. 15).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що зобов`язання за кредитним договором в частині повернути кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом ОСОБА_1 не виконав.
Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору № 4376718-009 від 27 листопада 2024 року станом на 16 січня 2026 року ОСОБА_1 має заборгованість перед банком в сумі 48931,38 грн, яка складається з: 48926,60 грн – заборгованість по тілу кредиту та 4,78 грн – заборгованість по відсотках (а.с.12-13).
З розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що всі складові заборгованості, такі як тіло кредиту та відсотки розраховані у відповідності до умов договору.
Доказів погашення указаної заборгованості ОСОБА_1 суду не надано. Таким чином вимога позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 4376718-009 від 27 листопада 2024 року в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотках ґрунтується на законі та підлягає до задоволення.
Стосовно позовної вимоги в частині стягнення з відповідача комісії в сумі 44256,60 грн, суд виходить з такого.
Згідно з п. 1.4 Договору розмір комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) нараховується Банком щомісячно, в перший робочий день розрахункового періоду; розраховується за відповідний розрахунковий період у розмірі 6,9% щомісячно від наданої Банком суми Кредиту (база розрахунку комісії складає суму 3688,05 грн та сплачується позичальником щомісячно протягом строку Кредиту за відповідний розрахунковий період, її сума є фіксованою (незмінною) протягом строку кредиту. 
Пунктом 3.1.4 Договору передбачено, що платежі з повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів та комісій за користування ним, оплата вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів, обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за кредитом, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що передбачені в Додатку № 1 до цієї заяви-договору.
Затверджений сторонами Графік платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит № 4376718-009 охоплює період з 27 листопада 2024 року до 27 листопада 2026 року і включає суму кредиту, відсотки та комісію за обслуговування кредиту (а.с. 10-11).
Отже умовами, укладеного між сторонами Договору передбачена сплата позичальником комісії за обслуговування кредитної заборгованості (від суми кредиту).
За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частинами 2, 3 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 09 грудня 2019 у справі № 524/5152/15-ц дійшла висновку про те, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є в силу статті 228 ЦК України нікчемними. У той же час Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 у справі №916/3156/17 дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Проте, згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
В укладеному сторонами Заяві-договорі про надання споживчого кредиту не зазначено перелік додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які надаються відповідачу, за які АТ «Таскомбанк» встановлена щомісячна комісія. Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні Договору кредиту.
За таких обставин положення Заяви-договору про надання споживчого кредиту в частині встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 6,9 % щомісячно є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Викладене відповідає правовим висновкам Верховного Суду у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.
Позивач АТ «Таскомбанк» не зазначав при зверненні до суду та не довів факту надання відповідачу додаткових послуг з обслуговування кредиту, за які може бути стягнута окрема плата (комісія). При цьому, дії Банку, пов`язані з веденням кредитної лінії чи касово-розрахунковим обслуговуванням, не можуть розглядатися як «додаткові послуги», оскільки є невід`ємною складовою банківського обслуговування, що здійснюється з ініціативи Банку для забезпечення належної якості надання фінансових послуг та їх зворотності.
Банк дійсно може самостійно встановлювати процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги, однак лише у випадках, коли це не суперечить чинному законодавству. При цьому, щомісячна комісія за обслуговування кредиту не є процентами за користування кредитними коштами та не може використовуватися як механізм подвійного стягнення плати за кредит.
Враховуючи викладене в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по комісії в сумі 44256,60 грн необхідно відмовити.
Пред`являючи позов, позивач поніс 2662,40 грн витрат по сплаті судового збору (а.с.5).
Судовий збір слід розподілити за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов майнового характеру задоволений на 52,50% відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 1397,76 грн судового збору (2662,40 * 52,50% = 1397,76).
Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263 – 265, 273 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № 4376718-009 від 27 листопада 2024 року про надання споживчого кредиту у розмірі 48931,38 грн (Сорок вісім тисяч дев`ятсот тридцять одна гривня).
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» 1397,76 грн (Одна тисяча триста дев`яносто сім гривень сімдесят шість копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.
Учасники справи:
Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк» (м. Київ вул. С.Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 09806443).
Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя         Р.В. Світличний