справа № 209/7451/25
провадження № 2/208/1256/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
07 травня 2026 р.   м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського, Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді: Кузнєцової А.С., 
за участю секретаря судового засідання: Вікторовської О.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова-Нова" до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:
На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій ТОВ «Іннова-Нова» просить стягнути з ОСОБА_1  заборгованість за Договором позики № 8164950525 від 13.05.2025 у розмірі 26460,00 грн.,судовий збір у сумі 2422,40 гривень.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що між ТОВ «Іннова-Нова» (до перейменування - ТОВ «Іннова Фінанс»)та ОСОБА_1 ександрівною укладено договір позики № 8164950525 від 13.05.2025 року, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти у сумі 6000,00 грн строком дії договору 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 1% за кожен день користування кредитом протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору та 0.87% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Комісія за надання кредиту становить 15 % від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим договором кредиту у день надання кредиту. Кредитний договір було укладено в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача (1964). 
Відповідно до умов договору коредиту ТОВ «Іннова-Нова» надало відповідачу грошові кошти в сумі 6000,00 гривень, перерахувавши кошти на картковий рахунок, який надано  ОСОБА_1 , а саме: № НОМЕР_1 .
Перерахування позичальнику кредитних коштів у розмірі 6000 гривень в рамках виконання умов кредитного договору, було здійснено шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної відповідачем під час укладання договору, що підтверджується довідкою про перерахування коштів, виданою ТОВ ФК «Контрактовий Дім», а також квитанцією ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» до платіжної інструкції № 20221-1354-217138783, призначення платежу: «кредитні кошти від ТОВ "Іннова Фінанс".
Відповідач жодного платежу на погашення кредитного зобов`язання не здійснив, в результаті чого у нього виникла заборгованість у розмірі 26460,00 грн. з яких:
- 6000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту;
- 7560,00 грн. - заборгованість по процентам;
- 900,00 грн. - заборгованість по комісії;
- 12000,00 грн - неустойка за кожен день прострочення повернення позики.
На даний час ОСОБА_1 продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором позики, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Вищевикладене змусило ТОВ «Іннова-Нова» в судовому порядку захищати свої майнові інтереси.
Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України.
Сторони на виклик до суду не з`явилися.
Представник позивача ТОВ «Іннова-Нова» про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст.ст.128,130ЦПК України, представником позивача Андрущенком М.В. разом з позовною заявою було надано клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримано.
Відповідач ОСОБА_1  в судове засідання не з`явилась, причини неявки невідомі, судом вжито максимальні заходи для її повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України.
З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України, наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.
Між ТОВ «Іннова-Нова» (до перейменування - ТОВ «Іннова Фінанс») та  ОСОБА_1 укладено договір позики № 8164950525 від 13.05.2025 року, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти у сумі 6000,00 грн строком дії договору 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 1% за кожен день користування кредитом протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору та 0.87% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Комісія за надання кредиту становить 15 % від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим договором кредиту у день надання кредиту. Кредитний договір було укладено в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача (1964) (а.с.29-42). 
Факт зарахування грошових коштів в розмірі 6000,00 грн. на картковий рахунок відповідача підтверджується інформацією АТ «ПУМБ» від 25.12.2025 р., наданою на запит суду. Зарахування коштів відбулось 13.05.2025 р. о 22:54:14 год на банківську картку № НОМЕР_2 , яка емітована на ім`я  ОСОБА_1 (а.с.69-70).
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем та не спростованого відповідачем, вбачається, що відповідачем за період з 13.05.2025 р. по 15.08.2025р. жодного разу не було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором №8164950525, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 26460,00 грн. з яких: - 6000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 7560,00 грн. - заборгованість по процентам; - 900,00 грн. - заборгованість по комісії; - 12000,00 грн - неустойка за кожен день прострочення повернення позики (а.с.26).
Ніяких заперечень по суті на позовні вимоги відповідач не надала.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Стаття 1056-1 Цивільного кодексу встановлює, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Пунктами кредитного договору 2.6., 2.6.1. визначено тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору, та становить 1% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього Договору
Частиною четвертою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII передбачено, що денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою:
ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де
ДПС - денна процентна ставка;
ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом;
ЗРК - загальний розмір кредиту;
t - строк кредитування у днях.
Відповідно до ч.5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Таким чином, встановлюючи розмір процентної ставки на рівні 1% в день, позивачем не порушено вимог чинного законодавства щодо розміру відсоткової ставки.
Суд також виходить з того, що відповідач не скористалася своїми процесуальними правами, не виконала приписи статті 81 ЦПК, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нею, зі свого боку, не надано жодного доказу своєї незгоди з розміром позовних вимог, не наведено власного розрахунку, який би, на її думку, відображав законне нарахування відсотків.
Стосовно нарахованих позивачем штрафних санкцій суд зазначає наступне.
Відповідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 183/7850/22 від 31 січня 2024 року зазначено, що касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що:
на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі №910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23 (провадження №61-8279св23).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Беручи до уваги, що пеня в розмірі 12000 грн. нарахована відповідачу за договором про надання грошових коштів у кредит №8164950525 від 13.05.2025 року, то враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у цій частині.
Щодо стягнення комісії з відповідача суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).
Пунктом 2.7. кредитного договору передбачено, що комісія за надання кредиту становить 15 % від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим договором кредиту у день надання кредиту 
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої, другої статті 11Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема, інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно із частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (з 10.06.2017 року) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року в справі № 496/3134/19.
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 900,00 грн комісії також задоволенню не підлягають.
Приймаючи до уваги вищевикладене, що відповідач не належним чином виконує свої зобов`язання, суд позовні вимоги задовольняє частково і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором надання грошових позики в загальному розмірі 13560,00 грн. з яких: 6000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7560,00 грн. заборгованість по процентам.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі задоволення позову на відповідача. Виходячи з того, що позовні вимоги задоволено на 51,25%, відшкодуванню підлягає судовий збір в розмірі 1241,48 грн.
Виходчи з вищенаведених норм матеріального права і керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ТОВ «Іннова-Нова" до  ОСОБА_1 про стягненя заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА», код ЄДРПОУ 44127243:
- суму заборгованості за договором позики № 8164950525 від 13.05.2025 року у розмірі 13560 (тринадцять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, 
- сплачений судовий збір у розмірі 1241 (одна тисяча двісті сорок одна) 48 грн.
В іншій частині вимог- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку за правилами, встановленими ст.ст.354, 355 ЦПК України, безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення - 07.05.2026 року. 
Відомості про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова», код ЄДРПОУ 44127243; ел. пошта support@finsfera.ua; адреса 04071, Україна, місто Київ, вулиця Верхній Вал, будинок, 10, поверх 2, офіс 5;
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 адреса  АДРЕСА_1 .

Суддя  А.С. Кузнєцова