Справа № 367/8801/24

РІШЕННЯ
Іменем України
04 червня 2026 року	Бородянський районний суд	

Київської області в складі: головуючої судді – Герасименко М.М., 
за участі секретаря – Боярської С.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в селищі Бородянка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2013 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Починаючи з березня 2022 року, а саме з дня призову відповідача на військову службу по мобілізації на час дії воєнного стану, вони проживають окремо. Відповідач лише інколи приїжджав до сина у відпустку. З часом вони перестали спілкуватися між собою, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подружнє життя не склалося через різні цінності, погляди на життя, різні характери. Крім того, 31 грудня 2023 року, під час чергової відпуски, відповідач повідомив її (позивача), що у нього стосунки з іншою жінкою, він зібрав свої речі і поїхав з дому, як повідомив, до розташування військової частини. Подальше спільне життя з відповідачем і примирення неможливе. Вважає, що шлюб фактично припинив своє існування ще з грудня 2023 року, а тому просила шлюб з відповідачем розірвати. 
За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 08 січня 2026 року було прийнято до провадження справу за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження.
Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Науменко В.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник – адвокат Племянніков Б.Д. у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Оскільки відповідач та його представник не повідомили про причини своєї неявки, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, у суду наявні відомості про належне повідомлення відповідача та його представника про дату, час і місце цього засідання, тому причин для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає і вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що сторони з 19 жовтня 2013 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції у Київській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 13).
Від шлюбу мають сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 14).
Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Пунктом 9 статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Як зазначено у ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.
Згідно з ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.
За змістом ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Як убачається з позовної заяви, сімейне життя у сторін не склалося, вони проживають окремо один від одного, сімейних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, бажання до примирення відсутнє.
За таких обставин суд вважає, що сім`я сторін фактично розпалась і шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим, шлюб між ними повинен бути розірваний.
Керуючись ст. 10, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 19 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 152, розірвати.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складено 12 червня 2026 року.
	 	
Суддя	Марина ГЕРАСИМЕНКО