УХВАЛА

27 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 274/9204/24
провадження № 51-1497 ск 26
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року про повернення апеляційної скарги,
установив:
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2025 року, яким останнього визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152 КК України та призначено йому остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, із застосуванням ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 15 років.
До Касаційного кримінального суду надійшла касаційна скарга засудженого.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу належить залишити без руху та встановити засудженому строк для усунення недоліків, з огляду на таке.
За змістом положень п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Тобто, посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх скасування, а також належним чином обґрунтувати свої вимоги, які мають узгоджуватися з повноваженнями суду касаційної інстанції, передбаченими ст. 436 КПК України.
Подана засудженим касаційна скарга не відповідає вимогам статті 427 КПК України, з огляду на таке.
У касаційній скарзі засуджений не наводить конкретних доводів щодо незаконності чи необґрунтованості ухвали апеляційного суду, яка є предметом касаційного перегляду, а лише формально вказує про порушення прав доступу до суду та на захист. При цьому, вимогу до суду касаційної інстанції він формулює щодо необхідності скасування вироку суду першої інстанції, який не був переглянутий в апеляційному порядку.
Проте, предметом касаційного перегляду у цьому провадженні є виключно ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги. Тому, для виконання вимог ст. 427 КПК України засудженому необхідно вказати конкретні порушення, які, на його думку, допустив саме суд апеляційної інстанції, обґрунтувати, чому ці порушення відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування ухвали, сформулювати вимоги, які мають узгоджуватися зі ст. 436 КПК України та повноваженнями суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, установивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.
Враховуючи наведене, касаційну скаргу засудженого належить залишити без руху, установивши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
При повторному зверненні до суду касаційної інстанції необхідно підтвердити, що не пропущено цей строк.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року про повернення апеляційної скарги - залишити без руху, установивши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3