ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Єдиний унікальний номер №943/635/26 
Провадження №3/943/278/2026 

22 травня 2026 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Журибіда Б.М., при секретарі Пирка В.М., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника ВП №2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, пенсіонера, жителя АДРЕСА_1 
за ст. 122-2 ч. 1 КпАП України – 

в с т а н о в и в :

З протоколу серії ЕПР1 № 625440 від 27.03.2026 ороку вбачається, що цього ж дня 27.03.2026 року о 12.32 год в селищі Красне по вул. Засядька, 15, Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Мерседес Бенц модель Віто, н/з НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, та подання спеціального звукового сигналу, чим порушив п.2.4. ПДР України.
В судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе у інкримінованому порушенні не визнав, показав, що дійсно 27.03.2026 року керував транспортним засобом, рухався по вул. Заводській – Івана Франка – Засядька в селищі Красне, їхав на город. Проїжджаючи по вул. Івана Франка, побачив, що стояв припаркований поліцейський автомобіль, не чув і не бачив, що такий почали слідувати за ним. Переслідування тривало приблизно 1 хвилину, коли почув сигнал звуковий, хоч машини ще не бачив. О 12.32 год працівники поліції зупинили його транспортний засіб, це вже було біля належної йому земельної ділянки. Коли побачив поліцейський автомобіль, включив правий поворот та зупинився приблизно через 20-30 секунд, оскільки дорога вузька, нею часто їздить великогабаритний транспорт, проїхав трохи далі, щоб не заважати іншим учасникам дорожнього руху та не ускладнювати такий, припаркувався в безпечному місці. Не розумів, що поліцейські їдуть за ним, оскільки правил дорожнього руху не порушував. Крім того, оскаржив постанову поліцейського, яка слугувала причиною зупинки його транспортного засобу про те, що нібито не був пристебнутий пасивним ременем безпеки.
Вислухавши думку водія, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши свідків, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дане правопорушення стверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 625440 від 27.03.2026 року, де викладена фабула адмінправопорушення; 
- рапортом поліцейського СРПП ВП №2, 
- постановою серії ЕНА № 6917006 від 27.03.2026 року про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, не був пристебнутий ременем пасивної безпеки;
- відеозаписом з бодікамери поліцейського та відеореєстратора службового автомобіля, який міститься на компакт-диску, де чітко та послідовно відображені події.
Судом допитано свідка, інспектора СРПП ВП №2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 , яка показала, що 27.03.2026 року перебувала в складі наряду СРПП, патрулювали на території Красненської територіальної громади. Помітили автомобіль, водій якого не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, прийняли рішення прослідувати за даним автомобілем, одразу включивши маячки синього та червоного кольору на службовому автомобілі. Водій переслідуваного автомобіля не зупинився, тоді включили на службовому автомобілі звуковий сигнал, переслідування тривало приблизно 2 хвилини. 
Свідок ОСОБА_3 показав, що є знайомим ОСОБА_1 , 27.03.2026 року приблизно о 12.32 год рухався автомобілем з Утішкова до селища Красне, наблизившись до перехрестя вулиць, поблизу вулиці Івана Франка, побачив машину ОСОБА_1 , за якою поїхав поліцейський патруль. Через кілька хвилин зателефонував ОСОБА_1 , запитати чи все добре, чому за ним поїхали поліцейські, на що знайомий відповів, що все добре, оскільки правил ПДР не порушував. Поліцейська машина, одразу при здійсненні розвороту, включили проблискові маячки. Що саме відбувалося на місці події, не знає, оскільки спілкувався лише по телефону з ОСОБА_1 .
Судом оглянуто запис події на DVD диску, де чітко прослідковується переслідування транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 та розмову останнього з поліцейськими. Зафіксовано переслідування автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 службовим поліцейським автомобілем на невеликій відстані приблизно дві хвилини протягом до одного кілометра. 
Жодних порушень прав ОСОБА_1 , у тому числі і права на захист та справедливий суд, ні під час складання і оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду адміністративної справи судом, не встановлено.
До тверджень ОСОБА_1 про те, що не бачив поліцейського автомобіля суд ставиться критично, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом на диску, де вбачається, що поліцейський автомобіль здійснював переслідування на невеликій відстані до автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , здійснити обгін транспортного засобу не було можливим, оскільки вулиці досить вузькі. 
Таким чином, докази, здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122-2 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності не має.
Крім того на водія ОСОБА_1 складено постанову та притягнуто до адмінвідповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП, оскільки останній керував автомобілем, не будучи пристебнутим пасивним ременем безпеки, що слугувало причиною зупинки автомобіля.
Згідно статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Суд критично ставиться до тверджень водія щодо неправомірності причини зупинки керованого ним автомобіля, яке тягне за собою неправомірність подальших дій поліцейських, оскільки це не є предметом доказування у справі про притягнення останнього до відповідальності за ч.1 ст. 122-2 КУпАП.
Перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений уст. 35 Закону №580-VIII, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Враховуючи, що працівниками поліції транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено на підставі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» за порушення вимог ПДР України, про що, як вбачається з відеозапису, було оголошено останньому, то доводи про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу є необґрунтованими.
До того ж, наявність або відсутність законних причин для зупинки транспортного засобу не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, а відтак не підлягають доказуванню у даній справі. 
Вважаю, що в діях гр.  ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбачені ст. 122-2 ч.1 КпАП України, тому останньому слід обрати покарання у виді штрафу, стягнувши судовий збір.
Згідно ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 30-1, 33, 34, 40-1, 221, 276-280, 283-284 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 ч. 1 КпАП України та оштрафувати на 153,00 гривень в рахунок держави.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 гривень в користь держави. 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. У разі несплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.
Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області. 
Повний текст постанови виготовлено 22 травня 2026 року.

Суддя Б. М. Журибіда