Справа № 461/4244/26
Провадження № 1-кп/461/525/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.06.2026 м. Львів
Галицький районний суд міста Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12026142360000393 від 03.06.2026 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Тернопіль, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.02.2023 за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, покарання відбув
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України –
в с т а н о в и в:
28 травня 2026 року в період часу з 22 год. 30 хв. по 23 год. 59 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Менцинського, 1, діючи умисно, побачив на землі банківську картку АТ КБ "Приват Банк" № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_4 , та відкрита на його ім?я, яка відповідно до Закону України "Про інформацію", Закону України "Про платіжні послуги", Закону України "Про банки та банківську діяльність" є різновидом офіційних документів, яку вирішив привласнити з метою розрахунку у магазинах.
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаний час та місці, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи шкідливі наслідки і бажаючи настання таких, з корисливих мотивів направлених на подальше незаконне використання банківської карти, шляхом вільного доступу, привласнив вказану банківську картку.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані як привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 357 КК України. 
Положеннями ч.2 та ч.3 ст.381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
До обвинувального акта додано письмову заяву ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_5 , в якій обвинувачений зазначив, що свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, беззаперечно визнає; згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та зрозуміло зміст таких, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згідний на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без його участі.
У вказаній заяві захисником ОСОБА_5 підтверджено добровільність беззаперечного визнання вини обвинуваченого, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.
Окрім того, до обвинувального акта додано заяву потерпілого ОСОБА_4 , у якій останній зазначив, що згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, та згідний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.
Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.357 КК України, а саме привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом. 
Обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_5 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає, його позиція є добровільною.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку та кваліфікує його дії за ч.1 ст.357 КК України, як привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів. 
Відповідно до ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. 
Процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Своєю чергою, наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.1 ст.357 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов не пред`являвся. 
Запобіжний захід обвинуваченому по даній справі не обирався.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме: компакт-диск DVD-R, на якому знаходиться відеозапис події, яка мала місце 29.05.2026, за адресою: м. Львів, вул. Валова, 23, в магазині Овація «Чарка до свято» залишити в матеріалах кримінального провадження №12026142360000393.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня ухвалення вироку.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1