ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
21.05.2026	Справа № 910/626/26	
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Білошицької А.В., розглянувши матеріали справи за позовом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Трейдінг" про визнання недійсним договору в частині та стягнення 2 501 658,94 грн,

за участю представників:
позивача: Ракоїда М.Ю.;
відповідача: Спасібухова Н.І.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2026 року Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області (далі - Служба) звернулася до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про визнання недійсним пункту 3.1. укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Грін Трейдінг" (далі - Товариство) договору від 17 жовтня 2023 року № 18к-23 "Про закупівлю робіт: з капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області по вул. Северинівська, 128, який постраждав внаслідок військової агресії російської федерації проти України (в т.ч. проектування)" Коригування", - у частині включення до ціни договору податку на додану вартість (далі - ПДВ) щодо вартості постачання будівельно-монтажних робіт з капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Северинівська, будинок 128, у сумі 2 501 658,94 грн. У цьому ж позові Служба просила стягнути з відповідача на підставі приписів статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 2 501 658,94 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.
2 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" позивач на виконання вимог вказаної ухвали подав документи для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 4 лютого 2026 року відкрито провадження у справі № 910/626/26, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 5 березня 2026 року.
9 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання від цієї ж дати про долучення доказів до матеріалів справи.
13 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання від цієї ж дати про залучення до участі в справі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору.
19 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив від цієї ж дати, у якому останній проти задоволення позову заперечував та вказав, що умови спірного договору та відповідної публічної закупівлі передбачали оплату робіт відповідача з включенням сум ПДВ. При цьому, позивач самостійно визначив такі умови закупівлі та погодив відповідну договірну ціну. Разом із цим, на думку відповідча, фактична сума ПДВ, яка могла б бути предметом спору, становить 257 322,48 грн, а не 2 501 658,94 грн, оскільки зазначена сума була розрахована Державно аудиторською службою України (далі - ДАСУ) без урахування того, що частина робіт за спірним договором виконувалась субпідрядником, на якого податкова пільга, передбачена положеннями пункту 197.15 статті 197 Податкового кодексу України (далі - ПК України), не поширюється. Відтак, вимоги Служби у частині стягнення з Товариства грошових коштів на суму 2 244 336,46 грн є необґрунтованими. Крім того, спірні грошові кошти були отримані відповідачем відповідно до умов договору, а тому вони не можуть вважатися безпідставно набутим майном у розумінні статті 1212 ЦК України. Також позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки фактично намагається змінити погоджену ціну договору після його виконання, що суперечить положенням цивільного законодавства. Спірний договір було укладено в порядку Закону України "Про публічні закупівлі" (далі - Закон), у зв`язку з чим його умови не могли відрізнятися від тендерної пропозиції, яка передбачала включення до ціни сум ПДВ. Відповідач стверджував, що добросовісно виконав роботи та правомірно розраховував на оплату в погодженому сторонами розмірі. У свою чергу, поведінка позивача є суперечливою та має ознаки недобросовісності, оскільки останній спочатку ініціював включення ПДВ в умови тендерної документації та договору, прийняв й оплатив виконані Товариством роботи (з урахуванням зазначеного податку), а згодом почав вимагати повернення спірних коштів. У зв`язку з цим відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову.
20 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" від відповідача повторно надійшов відзив від 19 лютого 2026 року із запереченнями на клопотання позивача про залучення до участі в справі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору.
Цього ж дня через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив від цієї ж дати, у якій останній зазначав, що доводи відповідача є необґрунтованими та не підтверджуються належними доказами. Позивач зазначав, що за результатами ревізії, проведеної ДАСУ, встановлено безпідставне нарахування відповідачем ПДВ за договором № 18К-23, що призвело до завищення вартості будівельних робіт на суму 2 501 658,94 грн. На підтвердження цього позивач посилався на відповідний акт перевірки ДАСУ, додані розрахунки та вимогу про усунення порушень і повернення надмірно сплачених коштів до державного бюджету. Служба також вважала помилковими доводи відповідача про неможливість застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, оскільки предметом спору є не виконання договору чи якість робіт, а повернення коштів, отриманих без достатньої правової підстави. Позивач наголошував на тому, що навіть за наявності чинного договору та підписаних актів виконаних робіт, безпідставно отримані кошти можуть бути стягнуті у порядку статті 1212 ЦК України. На думку позивача, спірна сума ПДВ не підлягала нарахуванню, оскільки відповідні будівельно-монтажні роботи звільняються від оподаткування згідно з пунктом 197.15 статті 197 ПК України. У свою чергу, факт підписання Службою актів приймання виконаних робіт підтверджує лише виконання та прийняття цих робіт замовником, а не правомірність усіх складових договірної ціни. 
26 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення від 25 лютого 2026 року, у яких останній зазначав, що саме результати проведення зустрічної звірки ДАСУ підтверджують фактичні суми ПДВ, сплачені без урахування приписів пункту 197.15 статті 197 ПК України. На думку відповідача, позивач безпідставно ігнорує роботи, виконані субпідрядною організацією, погодження на залучення якої сам же й надав. Також Товариство зазначало, що спірний договір і його умови щодо включення ПДВ не є нікчемними й не визнавалися недійсними в судовому порядку, а тому правова підстава отримання спірних коштів не відпала. У свою чергу, виконання договору не створює підстав для застосування приписів статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин. На переконання відповідача, вимога Служби про повернення сплачених на користь відповідача коштів суперечить принципу добросовісності.
5 березня 2026 року (до початку призначеного засідання) через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на заперечення відповідача щодо залучення до участі в справі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору.
У підготовчому засіданні 5 березня 2026 року суд постановив протокольні ухвали: про відмову в задоволенні клопотання позивача про залучення до участі в справі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору; про продовження з власної ініціативи суду строку підготовчого провадження на 30 днів; про оголошення перерви в засіданні до 7 квітня 2026 року.
24 березня 2026 року через систему "Електронний суд" від ДАСУ надійшли клопотання від цієї ж дати про її залучення до участі в справі як третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.
6 квітня 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання від цієї ж дати про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.
7 квітня 2026 року (до початку призначеного засідання) через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання від цієї ж дати про встановлення Товариству додаткового строку на подання доказів по справі.
У підготовчому засіданні цього ж дня суд постановив протокольні ухвали: про відмову в задоволенні клопотань ДАСУ про її залучення до участі в справі як третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача; про задоволення усного клопотання представника відповідача про надання йому дозволу на подання додаткових пояснень по справі. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 7 квітня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 23 квітня 2026 року.
22 квітня 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання від цієї ж дати про відкладення засідання.
У судовому засіданні 23 квітня 2026 року суд постановив протокольну ухвалу про відкладення засідання на 21 травня 2026 року.
У судовому засіданні 21 травня 2026 року представник Служби підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві та запереченнях, просив у його задоволенні відмовити.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
ВСТАНОВИВ: 

17 жовтня 2023 року, за результатами проведення в порядку Закону закупівлі № UA-2023-10-27-012651-a, між Службою та Товариством було укладено договір № 18к-23 "Про закупівлю робіт: з капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області по вул. Северинівська, 128, який постраждав внаслідок військової агресії російської федерації проти України (в т.ч. проектування)" Коригування", за умовами якого останнє зобов`язалось відповідно до проектної документації, умов цього правочину та вимог законодавства власними силами та/або залученими силами виконати роботи: "Капітальний ремонт багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київській області по вул. Северинівська, 128, який постраждав внаслідок військової агресії російської федерації проти України (в т.ч. проектування)" Коригування (згідно коду ДК 021:2015: 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація), а Служба - прийняти й оплатити вказані роботи в порядку та на умовах, передбачених даним договором.
Цей правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.
Відповідно до пункту 1.2. договору об`єкт - це багатоквартирний житловий будинок № 128 по вулиці Северинівській у місті Ірпінь Київської області. Товариство здійснює виконання робіт у строки, визначені календарним графіком виконання робіт (додаток № 2 до договору), у повному обсязі, передбаченому проектною та тендерною документацією, до повної готовності об`єкта внаслідок завершення робіт і прийняття його в експлуатацію.
Ціна договору визначається на підставі договірної ціни (додаток № 1 до договору) і становить 61 246 183,36 грн, у тому числі ПДВ 20 % - 10 207 697,23 грн. Договірна ціна є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною (додаток №1 до даного договору) (пункт 3.1. вказаного правочину).
Відповідно до пунктів 3.2.-3.4. договору визначення договірної ціни проводиться згідно Кошторисних норм України (Настанови з визначення вартості будівництва), затверджених наказом Мінрегіону від 1 листопада 2021 року № 281, відповідно до проектно-кошторисної документації, тендерної документації, тендерної пропозиції учасника процедури закупівлі та вимог чинного законодавства. Закупівлю обладнання та матеріалів, необхідних для виконання робіт, здійснює виконавець, з урахуванням заборон, визначених пунктом 4.4.15. цього правочину. Договірна ціна включає податки, збори та інші обов`язкові платежі до бюджетів, передбачені чинним законодавством України.
За пунктами 3.6., 3.7. вказаного правочину в складі договірної ціни Товариство надає Службі наступну документацію: локальні кошториси; підсумкову відомість ресурсів; розрахунок загальновиробничих витрат до локальних кошторисів; розрахунок вартості експлуатації будівельних машин і механізмів (форма Т2, тощо), вартості оренди машино-години орендованої будівельної техніки; розрахунки до документа "Договірна ціна"; розрахунок показників загальновиробничих та адміністративних витрат; розрахунок кошторисної заробітної плати; порівняльний склад норм, у разі наявності в кошторисній частині проектно-кошторисної документації норм, що втратили чинність на момент складання договірної ціни, у вигляді довідки у довільній формі про заміну таких норм відповідно до діючих стандартів України з ціноутворення у будівництві (за потреби); розрахунок коштів на покриття ризику. Товариство не може вимагати уточнення ціни договору в зв`язку із зростанням цін на ресурси, що використовуються для виконання робіт, або у зв`язку із залученням до виконання робіт субпідрядників. Вартість виконуваних субпідрядником робіт є складовою частиною загальної вартості робіт по об`єкту згідно договірної ціни.
Пунктами 11.1., 11.5. договору визначено, що порядок і строки фінансування договору визначаються чинними нормативно-правовими актами України, умовами цього правочину та узгодженим сторонами протоколом погодження договірної ціни на весь період будівництва, який є невід`ємною частиною цієї угоди. Роботи виконуються та фінансуються за рахунок бюджетних коштів передбачених у державному бюджеті та/або інших джерел, не заборонених законодавством.
Оплата за роботи відбувається шляхом поточних платежів. Проміжні розрахунки за виконані роботи здійснюються Службою на підставі підписаних актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в), довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ 3) та/або підписаних актів приймання-передачі обладнання. Акти приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форми КБ-3), акти приймання-передачі обладнання підписуються Службою за наявності в неї всіх необхідних виконавчих документів. Товариство надає разом з формами КБ-2в, КБ-3 (у 2-х примірниках) у паперовому й електронному вигляді (у машинозчитувальному форматі) документи, що підтверджують виконання робіт, всю необхідну виконавчу документацію (сертифікати на застосовані матеріали, паспорти на конструкції та обладнання, акти на приховані роботи, документи, що підтверджують фактичні витрати на відрядження, та ін.), відомість ресурсів, яка підписана головним бухгалтером або керівником підприємства та завірена печаткою (за наявності). Акти приймання виконаних робіт і довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат приймаються Службою по мірі виконання робіт, з урахуванням Календарного графіку виконання робіт (пункти 12.1., 12.1.1. договору).
Відповідно до пунктів 12.1.2., 12.2. договору оплата робіт здійснюється в межах одержаних коштів на казначейський рахунок Служби шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Товариства впродовж 20-ти робочих днів з дати підписання актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в), довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3), та/або підписаних актів приймання-передачі обладнання. Грошові кошти перераховуються в національній валюті України. Вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, визначаються з урахуванням виконаних робіт по усіх складових вартості робіт, розрахованих у договірній ціні, підтверджених відповідними документами.
За пунктами 12.6., 12.7. договору Служба має право здійснювати попередню оплату, з урахуванням вимог постанови Кабінету міністрів України від 4 грудня 2019 року № 1070 "Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти", у розмірі та строк, що визначені в належним чином оформленому рішенні Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України, та лише щодо робіт, надання яких здійснюється протягом поточного бюджетного періоду. Попередня оплата здійснюється шляхом спрямування бюджетних коштів на небюджетний рахунок, відкритий в органах Державної казначейської служби України Службою, з подальшим використанням зазначених коштів виключно з такого рахунку для цілей, визначених цим правочином. Періодичність перерахування попередньої оплати може бути не частіше один раз на місяць при відсутності непогашеної дебіторської заборгованості у Товариства. Використана попередня оплата погашається на підставі "Актів приймання виконаних будівельних робіт" (форма № КБ-2в), підписаних уповноваженими представниками сторін.
Відповідно до пунктів 13.1., 13.2., 13.6. договору роботи виконуються й приймаються згідно з погодженим календарним графіком (додаток № 2) та відповідно до умов цього правочину. Про закінчення робіт підрядник письмово повідомляє замовника. По мірі виконання робіт, визначених у календарному графіку, Товариство передає Службі акт приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в і довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою КБ-3. Зобов`язання по складанню усіх необхідних актів і довідок покладається на Товариство. Датою закінчення робіт вважається дата їх прийняття Службою.
За пунктом 16-2.1. договору виконавець має право за згодою Служби залучати для виконання робіт субпідрядні організації. Укладання субпідрядних договорів не створює будь-яких правових відносин між замовником і субпідрядниками. Виконавець відповідає за результати роботи субпідрядників й виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.
Зміна умов договору здійснюється шляхом зміни або доповнення його умов за ініціативою будь-якої сторони на підставі додаткової угоди, підписаної повноважними представниками сторін, яка є невід`ємною частиною цього правочину. Істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених цим правочином та Законом України "Про публічні закупівлі", зокрема, зміни ціни в договорі у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування. Сторони можуть внести зміни до договору, у разі зміни згідно з законодавством ставок податків і зборів, які мають бути включені до ціни договору. Ціна змінюється пропорційно до змін таких ставок. Зміна ціни в зв`язку із зміною ставок податків і зборів може відбуватися як в бік збільшення, так і в бік зменшення. Сума договору може змінюватися в залежності від таких змін без зміни обсягу закупівлі. Підтвердженням можливості внесення зазначених змін будуть чинні (введені в дію) нормативно-правові акти Держави (пункт 18.1. та підпункт 5 пункту 18.3. вказаного правочину).
За умовами пункту 20.6. договору замовник згідно ПК України є неприбутковою організацією. Виконавець згідно з ПК України ж платником ПДВ.
Відповідно до пункту 20.10. вказаного правочину невід`ємними його частинами є: додаток № 1 "Договірна ціна", додаток № 2 "Календарний графік виконання робіт", додаток № 3 "Протокол погодження Договірної ціни на весь період будівництва", додаток № 3-23 "Протокол погодження Договірної ціни на 2023 рік".
Цей договір вважається укладеним і набирає чинності після підписання сторонами й діє до 31 грудня 2024 року, а у частині виконання зобов`язань сторін - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (пункт 19.1. вказаного правочину).
Як вбачається з матеріалів справи, сторони неодноразово вносили зміни до договору шляхом укладення додаткових угод: від 17 жовтня 2023 року № 1, від 19 жовтня 2023 року № 2, від 3 листопада 2023 року № 3, від 18 грудня 2023 року № 4, від 28 лютого 2024 року № 5, від 28 грудня 2024 року № 6, від 1 квітня 2024 року № 6.1, від 29 грудня 2024 року № 7.
Зокрема, додатковою угодою від 28 лютого 2024 року № 5 сторони виклали пункт 12.7. договору в такій редакції: "Попередня оплата, що не перевищує 30 відсотків вартості робіт, виходячи з лімітів, здійснюється шляхом спрямування бюджетних коштів на небюджетний рахунок, відкритий в органах Державної казначейської служби України Виконавцем, з подальшим використанням зазначених коштів виключно з такого рахунку для цілей визначених даним Договором. При цьому періодичність перерахування попередньої оплати може бути не частіше один раз на місяць при відсутності непогашеної дебіторської заборгованості у Виконавця. Використана попередня оплата погашається на підставі "Актів приймання виконаних будівельних робіт" (форма № КБ-2в), підписаних уповноваженими представниками сторін не пізніше шести місяців. Підрядник зобов`язується повернути невикористану суму попередньої оплати на рахунок Замовника".
Додатковою угодою від 28 грудня 2024 року № 6 сторони виклали абзац 1 пункту 3.1. договору в такій редакції: "Ціна Договору визначається на підставі Договірної ціни (Додаток № 1 до Договору) і становить: 42 539 355,17грн (Сорок два мільйони п`ятсот тридцять дев`ять тисяч триста п`ятдесят п`ять гривень 17 копійок), у тому числі ПДВ 20% - 7 089 892,53 грн (Сім мільйонів вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто дві гривені 53 копійки)".
У додатковій угоді від 29 грудня 2024 року № 7 сторони погодили, що на підставі статті 48 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) та на підставі пункту 3.2 договору на Службу покладаються зобов`язання з оплати обсягів робіт у межах суми 15 004 680, 94 грн, у тому числі ПДВ - 2 500 780,15 грн, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2024 року № 247, відповідно до плану використання бюджетних коштів на 2024 рік по бюджетній програмі КПКВК 3111360. Цією ж додатковою угодою сторони продовжили строк дії договору до 31 грудня 2025 року, а в частині виконання зобов`язань сторін - до повного їх виконання, а також погодили додатки до вказаної додаткової угоди: додаток № 2 "Календарний графік виконання робіт", додаток № 3 "План фінансування".
Судом встановлено, що на виконання умов вказаного правочину Товариство виконало, а Служба - прийняла обумовлені договором роботи на загальну суму 33 378 480,94 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними між сторонами копіями: актів приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2024 року: № 2 на суму 88 098,64 грн, з яких ПДВ - 14 863,11 грн, № 3 на суму 31 915 599,70 грн, з яких ПДВ - 5 319 266,62 грн, а також копією акта устаткування на суму 1 374 782,60 грн, з яких ПДВ - 229 130,43 грн.
У матеріалах справи міститься копія журналу-ордеру по рахунку 6317 Програма 3111360 за грудень 2024 року, з якої вбачається, що за вказаним правочином Служба перерахувала Товариству грошові кошти на загальну суму 33 290 382,30 грн. Докази оплати Службою виконаних відповідачем робіт за актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2024 року № 2 у матеріалах справи відсутні й сторонами до суду подані не були.
Як зазначала Служба у своєму позові, за результатом проведеної ДАСУ ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача за період з 1 січня 2024 року по 30 червня 2025 року, вказаним органом фінансового контролю було складено акт ревізії від 28 жовтня 2025 року № 001700-21/60 (копія вказаного акта міститься в матеріалах справи). У цьому акті ДАСУ вказала, що Товариство в порушення підпункту 197.15 статті 197 ПК України необґрунтовано включило до вартості виконаних будівельних робіт за спірним договором суму ПДВ у загальному розмірі 2 501 658,94 грн. 
На виконання вказаного акта ДАСУ направила позивачу лист-вимогу від 28 листопада 2025 року № 001700-14/14676-2025 (копія цієї вимоги також наявна в матеріалах справи), у якій вимагала від Служби вжити заходів щодо усунення виявленого порушення за укладеними з Товариством договором, зокрема, шляхом відшкодування завданих підрядником збитків у порядку статей 22, 610-625, 1166 ЦК України чи обравши інший спосіб реалізації права позивача на повернення спірних коштів.
У зв`язку з цим Служба звернулась до відповідача з вимогою від 21 листопада 2025 року № 2933/09 2111 085/02-07 про повернення зайво сплачених коштів ПДВ на вищевказану суму. Копія цієї вимоги з належними доказами її направлення відповідачу засобами поштового зв`язку містяться в матеріалах справи. Однак, зазначена вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення. 
Оскільки операції з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва житла, що будується за державні кошти, звільняються від оподаткування у відповідності до пункту 197.15. статті 197 ПК України, а надмірно сплачені кошти в розмірі 2 501 658,94 грн не були повернуті Товариством у добровільному порядку, Служба звернулася з даним позовом до суду.
Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За частиною 2 статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.
Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами частин 1, 3 статті 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України), який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина 5 статті 180 ГК України, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.
У підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що ПДВ - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.
За змістом підпунктів "а" і "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 ПК України.
За своєю правовою природою ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем (замовником послуг).
Хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку. Тобто, можна припустити наявність договору і без включення до нього умови щодо ПДВ.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 року в справі № 910/12764/20.
Обґрунтовуючи наявність підстав для визнання недійсним пункту 3.1. договору в частині включення до ціни договору ПДВ в сумі 2 501 658,94 грн, Служба посилалась на те, що будівельні роботи за спірним правочином підпадали під дію положень пункту 197.15 статті 197 ПК України (у редакції, чинній на час укладання спірної угоди), згідно з якими звільняються від оподаткування операції з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" будівництво - це нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт об`єкта будівництва.
За пунктом 3 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2005 року № 668, під роботами розуміється будівельні, монтажні, проектні, пусконалагоджувальні та інші роботи, пов`язані з будівництвом об`єкта.
Будівельні роботи - це роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту (пункт 2 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466).
Згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 № 76, капітальний ремонт будинку - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, пов`язаних з відновленням або поліпшенням експлуатаційних показників будинку, із заміною або відновленням несучих або огороджувальних конструкцій, інженерного обладнання та обладнання протипожежного захисту без зміни будівельних габаритів об`єкта та його техніко-економічних показників.
Відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
За частинами 1, 2 статті 875 ЦК України підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.
Згідно з частиною 1 статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.
У відповідності до частин 1, 2 статті 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.
Підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб (стаття 839 ЦК України).
Правові основи оподаткування податком на додану вартість встановлено розділом V та підрозділом 2 розділу XX ПК України.
Пунктом 194.1 статті 194 розділу V ПК України встановлено, що операції, зазначені у статті 185 розділу V ПКУ, крім операцій, що не є об`єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка та 7 і 14 відсотків, оподатковуються за ставкою, зазначеною у підпункті "а" пункту 193.1 статті 193 розділу V ПК України, яка є основною. 
Податок на додану вартість становить 20 відсотків, 7 і 14 відсотків бази оподаткування податком на додану вартість та додається до ціни товарів/послуг.
Згідно з підпунктами "а" і "б" пункту 185.1 статті 185 розділу V ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких відповідно до статті 186 розділу V ПК України розташоване на митній території України.
Відповідно до пункту 197.15 статті 197 розділу V ПК України звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти. 
З пункту 197.15 статті 197 ПК України вбачається, що застосування пільги розповсюджується на два види операцій: з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла; з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва житла за державні кошти. Операції з будівництва такого житла фінансуються за рахунок коштів державного та/або місцевого бюджетів, які передбачені в законі про Державний бюджет України та/або в рішенні про місцевий бюджет на відповідний бюджетний період, та оплата за такі операції надходить з відповідного рахунку, відкритого у Державній казначейській службі України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 21 січня 2026 року в справі № 909/753/24.
Правила формування податкових зобов`язань і податкового кредиту з податку на додану вартість, а також складання податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних і їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) встановлено статтями 187, 192, 198, 199 і 201 розділу V ПК України.
Згідно з пунктами 201.1, 201.3, 201.5, 201.7 та 201.10 статті 201 розділу V ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений ПК України термін. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс). Для операцій, що оподатковуються, і операцій, звільнених від оподаткування, складаються окремі податкові накладні. У разі звільнення від оподаткування у податковій накладній робиться запис "Без ПДВ" з посиланням на відповідні пункти (підпункти), статті, підрозділи, розділи ПКУ та/або міжнародного договору, якими передбачено звільнення від оподаткування податком. Податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість, підлягають реєстрації в ЄРПН.
Відповідно до пункту 192.1 статті 192 розділу V ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в ЄРПН.
Пунктом 198.5 статті 198 розділу V ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання з урахуванням бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 розділу V ПК України, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в ЄРПН в терміни, встановлені ПК України для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в неоподатковуваних операціях або в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 розділу V ПК України), у тому числі в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197 ПК України.
З метою застосування пункту 198.5 статті 198 розділу V ПК України податкові зобов`язання з податку на додану вартість визначаються за товарами/послугами, необоротними активами: придбаними для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаними для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Пунктом 199.1 статті 199 розділу V ПК України визначено, що у разі, якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання з урахуванням бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 розділу V ПК України, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в ЄРПН на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів у неоподатковуваних операціях.
З вищевказаних положень податкового законодавства вбачається, що при здійсненні операцій, які підлягають звільненню від оподаткування ПДВ згідно з пунктом 197.15 статті 197 розділу V ПК України, генеральний підрядник (платник ПДВ) зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість та скласти зведену податкову накладну: за правилами, встановленими пунктом 198.5 статті 198 розділу V ПК України, - у випадку, якщо товари/послуги та необоротні активи (наприклад, будівельні матеріали, обладнання, послуги із спорудження житла), які придбавалися з податком на додану вартість, призначені для використання або починають використовуватися виключно в неоподатковуваних операціях, зокрема в операціях, які підлягають звільненню від оподаткування податком на додану вартість згідно з пунктом 197.15 статті 197 розділу V ПК України; за правилами, встановленими пунктом 199.1 статті 199 розділу V ПК України, - у випадку, якщо товари/послуги та необоротні активи (наприклад, будівельні матеріали, обладнання), які придбавалися з податком на додану вартість, частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково в неоподатковуваних операціях, зокрема в операціях, які підлягають звільненню від оподаткування податком на додану вартість згідно з пунктом 197.15 статті 197 розділу V ПК України.
З системного тлумачення статей 198, 197 ПК України прямо вбачається, що передбачена пунктом 197.15 статті 197 розділу V ПК України пільга підлягає застосуванню саме в частині витрат підрядника на безпосереднє виконання відповідних будівельних робіт (кошторисна заробітна плата, загальновиробничі витрати, прибуток, кошти на покриття ризиків тощо) й не розповсюджується на товари/послуги, необоротні активи (у тому числі, що надані субпідрядними організаціями), які призначені для використання або починають використовуватися в операціях, що підлягають звільненню від оподаткування податком на додану вартість згідно з пунктом 197.15 статті 197 розділу V ПК України та включається до собівартості будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти. 
У свою чергу, відповідно до пункту 3.3. договору обов`язок по закупівлі обладнання й матеріалів, необхідних для виконання робіт, було покладено на Товариство, а пунктом 3.4. цього ж правочину визначено, що договірна ціна також включає в себе податки, збори та інші обов`язкові платежі до бюджетів, передбачених чинним законодавством.
З додатку № 1 до договору (у редакції додаткової угоди № 6) вбачається, що договірна ціна на виконання обумовлених робіт включала: будівельні роботи, у тому числі: заробітну плату - 7 009 790,74 грн, вартість матеріальних ресурсів - 13 631 201,28 грн, вартість експлуатації будівельних машин і механізмів - 1 256 529,36 грн, загальновиробничі витрати - 3 626 609,08 грн, прибуток - 453 706,38 грн, кошти на покриття адміністративних витрат будівельної організації - 287 741,66 грн, кошти на покриття ризиків - 399 780,03 грн, ПДВ по будівельним роботам - 5 333 071,51 грн; витрати на придбання та доставку устаткування на будову - 1 145 652,17 грн, ПДВ на витрати на придбання та доставку устаткування на будову - 229 130,43 грн.
З наданого позивачем розрахунку сум ПДВ, які, на думку Служби, були необґрунтовано включені до ціни договору, та які позивач просить стягнути з відповідача (том 1, а.с. 61-62), вбачається, що до цих сум позивач відніс вартість ПДВ, нараховану виключно на вартість: матеріальних ресурсів (ПДВ 2 579 136,52 грн) та на вартість експлуатації будівельних машин і механізмів (ПДВ 251 305,87) за актом приймання виконаних будівельних робіт № 3 (загальна сума якого 31 915 599,70 грн, з яких ПДВ - 5 319 266,62 грн); устаткування (ПДВ 4 196,34 грн) за актом устаткування (загальна сума якого 1 374 782,60 грн, з яких ПДВ - 229 130,43 грн); матеріальних ресурсів (ПДВ 3 803,46 грн) та на вартість експлуатації будівельних машин і механізмів (ПДВ 2 241,28) за актом приймання виконаних будівельних робіт № 2 (загальна сума якого 88 098,64 грн, з яких ПДВ - 14 863,11 грн).
Однак, як вже було зазначено судом, передбачена пунктом 197.15 статті 197 розділу V ПК України пільга підлягає застосуванню саме в частині витрат підрядника на безпосереднє виконання відповідних будівельних робіт й не розповсюджується на товари/послуги, які були використані в процесі виконання відповідних будівельних робіт. У свою чергу, інші складові витрат на виконання робіт з об`єкта будівництва (кошторисна заробітна плата, загальновиробничі витрати, прибуток, кошти на покриття ризиків тощо) не є предметом даного спору, будь-які обґрунтування Служби щодо порушення приписів ПК України щодо включення сум ПДВ до ціни договору щодо зазначених витрат у позові відсутні.
Суд вважає необґрунтованими посилання позивача на акт ревізії ДАСУ від 28 жовтня 2025 року № 001700-21/60, оскільки цей акт не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору в частині та стягнення спірних грошових коштів, враховуючи те, що акт перевірки ДАСУ є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ньому висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, не є рішенням суб`єкта владних повноважень й не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 18 лютого 2020 року в справі № 910/7984/16.
При цьому, ні в спірному акті ревізії ДАСУ, ні у відповідній вимозі про усунення виявлених порушень, не було встановлено будь-яких обставин недійсності укладеного між сторонами правочину, у тому числі пункту 3.1. договору.
Натоміть, у спірному акті ревізії ДАСУ (сторінка 27 акта) прямо зазначено, що зведені реєстри завищення вартості будівельних робіт та зведені таблиці (розрахунки) щодо фактично сплачених сум за актами приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в у порівнянні з перерахованими величинами, з урахуванням режиму звільнення від оподаткування ПДВ за пунктом 197.15 статті 197 ПК України, були виконані ДАСУ без урахуванням коригування таких сум за договорами/актами субпідряду.
За статтею 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У такому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.
У матеріалах справи наявна копія договору субпідряду від 17 жовтня 2023 року № 1710-23, підписаного між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Експорта", за яким останнє (як субпідрядник) зобов`язалось виконати загальні роботи на об`єкті: "Капітальний ремонт багатоквартирного житлового будинку в м. Ірпінь Київської області по вул. Северинівська, 128, який постраждав внаслідок військової агресії російської федерації проти України (в т.ч. проектування)" Коригування" в межах договірної ціни, згідно з проектною документацією, умовами цього правочину та вимогами чинного законодавства, а Товариство - прийняти й оплатити виконані роботи у порядку та на умовах, визначених цією угодою.
Листом від 30 жовтня 2023 року № 2401/01-01 Служба погодила залучення вказаної субпідрядної організацій на виконання загальнобудівельних робіт за договором підряду від 17 жовтня 2023 року № 18K-23. Зазначені обставин під час розгляду даної справи сторонами не заперечувались.
У своїх заявах по суті спору Товариство зазначало, що воно прийняло будівельні роботи в межах зазначеного договору субпідряду, на підтвердження чого відповідач надав копії: довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою № КБ-3 від 22 грудня 2023 року й акта приймання будівельних робіт за грудень 2023 року № 1 на суму 3 030 070,86 грн, з яких ПДВ - 505 011,81 грн; довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою № КБ-3 від 27 травня 2024 року й акта приймання будівельних робіт за травень 2024 року № 2 на суму 3 406 522,90 грн, з яких ПДВ - 567 753,82 грн; довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою № КБ-3 від 27 грудня 2024 року й акта приймання будівельних робіт за грудень 2024 року № 3 на суму 16 797 118,60 грн, з яких ПДВ - 2 799 519,77 грн.
У той же час, передбачена пунктом 197.15 статті 197 ПК не поширюється автоматично на роботи, виконані субпідрядними організаціями (субпідрядниками).
В Узагальнюючій податковій консультації щодо окремих питань застосування режиму звільнення від оподаткування податком на додану вартість, встановленого пунктом 197.15 статті 197 ПК України, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 9 серпня 2024 року № 397, зазначено, що: "Суб`єкти господарювання - платники податку на додану вартість (субпідрядники), які виконують роботи для забезпечення будівництва житла за державні кошти за договорами, укладеними з генпідрядником, застосовують пільгу, визначену пунктом 197.15 статті 197 ПКУ, у разі, якщо оплата за такі роботи здійснюється за кошти державного та/або місцевого бюджетів, які передбачені в законі про Державний бюджет України та/або в рішенні про місцевий бюджет на відповідний бюджетний період, та яка надходить безпосередньо на рахунки субпідрядників з відповідного рахунку, відкритого у Державній казначейській службі України". 
Вищевказані обставини також були предметом дослідження зустрічної звірки ДАСУ та Товариства, за результатами проведення якої вказаний орган фінансового контролю у довідці від 12 вересня 2025 року № 001700-21/47-з (копія якої міститься в матеріалах справи) зазначив, що: "До актів приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в та Акту вартості устаткування, придбання якого покладено на Виконавця робіт, за травень-грудень 2024 року Товариством включено, а Службою оплачено, суми податку на додану вартість, нарахованого Товариством на вартість виконаних будівельних робіт без урахування вимог пункту 197.15 статті 197 Податкового кодексу України, на загальну суму 2 505 462,40 грн. Надалі, після надання актів субпідрядних організацій, фактична величина податку склала 257 322,48 грн, що зумовило різницю між початково відображеною та остаточною сумою".
Крім того, жодних повідомлень від контролюючого органу про порушення відповідачем або його контрагентом вимог податкового законодавства, у тому числі щодо порядку справляння ПДВ, а також щодо зазначення ним недостовірної інформації у відповідній податковій звітності, матеріали справи не містять.
Відтак, суд дійшов висновку про те, що Службою у встановленому законом порядку не доведено наявності правових підстав для звільнення від оподаткування обумовлених договором робіт на суму ПДВ саме в розмірі 2 501 658,94 грн, а, відтак, - і підстав для визнання пункту 3.1 договору в частині включення до його ціни вказаної суми ПДВ.
Судом також враховано, що спірний договір укладено в порядку Закону та Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 року № 1178 (далі - Особливості).
Згідно з пунктом 1 статті 29 Закону, оцінка тендерних пропозицій/пропозицій проводиться автоматично електронною системою закупівель на основі критеріїв і методики оцінки, зазначених замовником у тендерній документації/оголошенні про проведення спрощеної закупівлі, шляхом застосування електронного аукціону.
Положеннями Закону та Особливостей визначено, що ціна тендерної пропозиції не може перевищувати вартість предмета закупівлі, зазначену в оголошенні про проведення відкритих торгів, з урахуванням абзацу другого пункту 28 Особливостей. До розгляду не приймається тендерна пропозиція, ціна якої є вищою, ніж очікувана вартість предмета закупівлі, визначена замовником в оголошенні про проведення відкритих торгів з особливостями. Критерієм оцінки є ціна (100%). Ціна тендерної пропозиції повинна враховувати податки і збори, у тому числі ті, що сплачуються або мають бути сплачені відповідно до положень ПК України. У разі, якщо учасник не є платником ПДВ, ціна тендерної пропозиції зазначається без ПДВ. Тобто єдиним критерієм оцінки пропозицій є ціна. Предмет закупівлі є об`єктом оподаткування ПДВ.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 26 березня 2026 року у справі № 910/5735/25.
У цій же постанові Верховний Суд дійшов висновку про те, що платформа проведення торгів Державного підприємства "Прозорро" не передбачає технічної можливості вказати в окремому полі наявність/відсутність ПДВ у пропозиції учасника. Інформація про ПДВ може вказуватися учасником у доданих документах. У системі показник ПДВ у пропозиції відповідає показнику ПДВ в очікуваній вартості закупівлі.
У постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 28 квітня 2020 року в справі № 904/1143/19 зазначено, що при здійсненні оцінки пропозицій учасників повинна застосовуватися методика порівняння повних відпускних цін учасників, незалежно від того, який режим оподаткування застосовується учасником.
З розміщеного Службою оголошення на сайті: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2023-10-27-012651-a, - вбачається, що сума договору була визначена позивачем саме з урахуванням ПДВ.
Відтак, у силу вищевказаних приписів законодавства, у відповідача взагалі була відсутня технічна можливість подати відповідну тендерну пропозицію без урахування спірних сум ПДВ.
Натоміть пунктом 18 Особливостей прямо визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі, у тому числі за результатами електронного аукціону.
Вищевказане додатково підтверджує той факт, що ПДВ не є умовою про ціну товару/робіт/послуг у розумінні цивільного законодавства та не може встановлюватися сторонами за домовленістю (у договірному порядку), про що неодноразово зазначалося у постановах: об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 3 грудня 2021 року в справі № 910/12764/20, Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 1 червня 2021 року в справі № 916/2478/20, а також Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 26 березня 2026 року в справі № 910/5735/25.
Судом врахована наявність протилежних правових висновків Верховного Суду щодо можливості визнання недійсним договору в частині включення до його ціни сум ПДВ, викладених, зокрема, в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 27 січня 2026 року у справі № 909/753/24. Однак, таких висновків Верховний Суд дійшов з урахуванням встановлених ним фактичних обставин у справі № 909/753/24, які є відмінними від фактичних обставин даної справи. Крім того, у вказаній постанові Верховний Суд не відступав від вищевказаної, раніше сформованої та актуальної правової позиції щодо правової природи ПДВ, сума якого не є умовою про ціну договору в цивільних правовідносинах, що виключає можливість визнання правочину недійсним у цій частині на підставі статей 203, 215 ЦК України.
Разом із цим, Служба у своєму позові просила лише визнати недійсним саме пункт 3.1. договору в частині включення до ціни договору суми ПДВ в розмірі 2 501 658,94 грн. Однак сума ПДВ, яка, на думку Служби, безпідставно включена до ціни договору, визначена не лише в оспорюваному пункті договору, а й в додатку № 1 (договірна ціна) до вищевказаного правочину, а також у додатковій угоді № 6 з додатками. Водночас, позовні вимоги про визнання недійсним договору в частині включення спірної суми ПДВ, що також містяться у вищевказаному додатку та додатковій угоді, Службою заявлені не були. Вказані положення є чинними та в установленому законом порядку недійсними не визнавались.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 5 червня 2018 року в справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року в справі № 916/3156/17, від 13 жовтня 2020 року в справі № 369/10789/14-ц, від 26 січня 2021 року в справі № 522/1528/15-ц, від 16 лютого 2021 року в справі № 910/2861/18, від 15 червня 2021 року в справі № 922/2416/17, від 22 червня 2021 року в справі № 334/3161/17, від 22 червня 2021 року в справі № 200/606/18, від 29 червня 2021 року в справі № 916/964/19).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги Служби про визнання недійсним пункту 3.1. договору в частині включення до ціни договору суми ПДВ в розмірі 2 501 658,94 грн, а тому ця вимога задоволенню не підлягає.
Служба також просила стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 2 501 658,94 грн, посилаючись на приписи статті 1212 ЦК України.
Згідно з частинами 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
За змістом частини 1 статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку про те, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справі № 910/1238/17.
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.
Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду: від 23 січня 2020 року в справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року в справі № 918/47/18, від 1 квітня 2019 року в справі № 904/2444/18.
Однак, як було встановлено судом, спірні грошові кошти були перераховані Службою на користь Товариства у порядку виконання умов спірного договору, підстави недійсності якого судом у даній справі не встановлені. 
Разом із цим, позовні вимоги мають бути сформульовані відповідно до встановлених законом способів захисту порушених прав (свобод, законного інтересу), у межах яких суд і розглядає позовну заяву Отже, позовні вимоги в позовній заяві повинні відповідати критерію чіткості, відображати конкретну позицію позивача в спорі, в тому числі і в частині обраного ним способу захисту порушеного права.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду в складі Касаційного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року в справі № 990/212/23.
При цьому, як вже було зазначалося судом, Службою не було доведено у встановленому законом порядку наявності правових підстав для звільнення від оподаткування ПДВ виконаних Товариством робіт на суму 2 501 658,94 грн., а наданий позивачем розрахунок спірної суми включає твори/послуги, які підлягають оподаткуванню ПДВ на загальних підставах.
Більш того, судом враховано, що Служба також просила стягнути з Товариства грошові кошти, сплачені в якості ПДВ за актом приймання виконаних будівельних робіт № 2 в розмірі 88 098,64 грн. Однак, докази оплати Службою виконаних Товариством робіт за вказаним актом (а, відтак, і спірної суми ПДВ), у матеріалах справи відсутні й позивачем до суду подано не було.
Поряд із цим, статтею 1212 ЦК України чітко визначено, що саме набувач зобов`язаний повернути належне власнику майно, яке безпідставно набув.
Однак, ПДВ - це непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем, але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець (податковий агент).
Відповідно до статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.
У розумінні приписів вказаної норми ЦК України, Товариство не є набувачем спірних грошових коштів, оскільки ці кошти підлягають перерахуванню до Державного бюджету України. Докази порушення відповідачем вимог податкового законодавства за спірними господарськими операціями Службою надані не були й такі докази в матеріалах справи відсутні. Відтак, у розумінні статті 1212 ЦК України, належним набувачем спірних грошових коштів є саме Держава Україна. Зворотнього судом не встановлено.
Інших належних доказів, на підставі яких можна встановити обставини безпідставного перерахування спірних коштів Товариству, позивачем суду не надано. 
Враховуючи недоведеність Службою правових підстав для стягнення з Товариства безпідставно збережених відповідачем коштів в розмірі 2 501 658,94 грн, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги, з огляду на її необґрунтованість.
Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду в даній справі щодо відмови в задоволені позову.
Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин у задоволенні позову Служби слід відмовити.
Судові витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем та відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 1 червня 2026 року.

Суддя  Є.В. Павленко