СТАРОСИНЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 684/363/25 
Провадження № 2/684/6/2026
РІШЕННЯ
іменем України 
14 травня 2026 року с-ще Стара Синява
Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:
судді Гринчук С.М.
за участі секретаря судового засідання Олійник Л.М.,
учасники справи:
позивач – відповідач - ОСОБА_1 ,
відповідач – позивач - ОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, орган опіки та піклування Здолбунівської міської ради Рівненської області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Стара Синява за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, орган опіки та піклування Здолбунівської міської ради Рівненської області про визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні та спілкування із дітьми та визначення способів участі батька у вихованні дітей,
УСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним вище позовом.
В обґрунтування позову вказала, що в шлюбі з ОСОБА_2 у них народилися двоє дітей: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею в будинку, який належить її матері ОСОБА_5 . Просила визначити місце проживання дітей разом з матір`ю.
13 листопада 2025 року ОСОБА_2 подав через систему Електронний суд зустрічну позовну заяву. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , змінивши своє та дітей місце проживання, перешкоджає його спілкуванню з дітьми та порушує його права батька на вільне спілкування з дітьми. Просив зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, а також просив визначити такі способи його участі у вихованні дітей та особистому спілкуванні: побачення щотижня з 09 години суботи до 18 години неділі в навчальний період з можливістю брати дітей до себе додому за адресою АДРЕСА_1 із ночівлею, з урахуванням розпорядку дня дітей, стану здоров?я та особистого бажання, без супроводу матері; спільний відпочинок з дітьми на період канікул та його відпустки, без супроводу матері; необмежене спілкування з дітьми особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв?язку, що не передбачає безпосерелнього фізичного спілкування між батьком та дітьми; в день його побачення з дітьми право забирати їх з дому/школи особисто.
Позивач - відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала первісний позов, вказавши при цьому на те, що у даний час вони змінили місце проживання, проживають у місті Здолбунів Рівненської області, вона хоче щоб діти проживали з нею та щоб їхній батько мав місце в їхньому житті. Вважає, що їх розлучення з чоловіком не має впливати на дітей. Зустрічний позов визнала частково, вказала, що повністю підтримує позицію ОСОБА_2 , вважає, що діти повинні з ним бачитись, спілкуватися з ним, чути його, проводити з ним час, тому вона проти цього не заперечує. Погоджується з висновком Здолбунівської міської ради щодо способів участі батька у вихованні дітей. Хоче знати про те, коли він має забрати дітей і на який термін. Вказаному, на її думку, сприятиме рішення суду, у якому буде зафіксовано відповідний порядок. Зустрічний позов не визнала лише в частині перешкоджання нею спілкуванню батька з дітьми, вказала, що не перешкоджає, а навпаки їх змушує з ним спілкуватися, не забороняє. Діти мають власну думку і з власної ініціативи не відповідають на дзвінки батька, інколи це зумовлено їх зайнятістю. Зазначила, що ніколи не була проти їхнього спілкування, діти живуть з нею, відповідач платить аліменти, і вона хоче щоб він був в їх житті. Вказала, що між нею та ОСОБА_2 немає жодного спору щодо визначення місця проживання дітей разом з нею, в цьому питанні вони дійшли згоди, але бажає отримати відповідне рішення, яке такий порядок закріпить. Також вважає, що для належної участі батька в житті дітей потрібне рішення суду у даній справі. 
Відповідач – позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю визнав первісний позов, вказав, що діти мають проживати з мамою, тому він проти цього не заперечує, жодного спору між ним та ОСОБА_1 з цього приводу немає. За умовами служби в даний час працює в м. Шепетівка, а до місця проживання в селище Стара Синява приїжджає лише на вихідні, тому не має жодних заперечень щодо місця проживання дітей з матір`ю. 
Зустрічний позов підтримав повністю, просив задовольнити. Вказав на перешкоди у спілкуванні з дітьми з боку матері, які полягають в тому, що діти в телефонному режимі відмовляються з ним спілкуватися, не відповідають на його дзвінки або збивають, він заблокований в телефоні. Інколи додзвонюється до сина, але це буває лише тоді, коли син іде з школи додому. Коли він вдома, у вихідні дні – не відповідає на дзвінки. Між ним та дітьми немає жодного зв?язку, він заблокований в усіх месенджерах, в телефоні, може зв`язатися з ними хіба через колишню тещу. Має сумніви в тому, що дитина, якій 8 років, вміє самостійно здійснити таке блокування, вважає, що цьому сприяла їх мати. Повідомив про позитивні емоції дітей при їх особистій зустрічі, що діти емоційно розповідали про своє життя, про вихідні, син просився з ним на риболовлю.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області в судове засідання представника не направив, 09 жовтня 2025 року ОСОБА_6 через систему «Електронний суд» подав заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника (арк.спр.72-75).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Здолбунівської міської ради Рівненської області в судове засідання представника не направив, в заяві від 04 лютого 2026 року ОСОБА_7 просила розглядати справу без їх участі (арк.спр.170).
Заслухана в судовому засіданні в режимі відеоконференції неповнолітня ОСОБА_3 повідомила, що бажає проживати з мамою. Вказала, що дійсно дуже рідко спілкується з батьком, бачила його лише один чи два рази, коли він приїжджав. По телефону з ним не спілкується, оскільки він телефонує в той час, коли вона не має можливості розмовляти. Вона йому не перетелефоновує. Хоче спілкуватися з батьком, бачитися з ним, поїхати на канікули до нього. Для неї зручніше спілкуватися з батьком особисто, не по телефону.
Інших заяв та клопотань від учасників справи не надійшло.
Ухвалою суду від 25 липня 2025 року серед іншого роз`єднано позовні вимоги, виділено в самостійне провадження позовну вимогу про визначення місця проживання дітей.
29 липня 2025 року ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків.
29 липня 2025 року позивач в межах наданого строку усунула недоліки позовної заяви.
Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 31 липня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче засідання.
Ухвалою судді від 03 листопада 2025 року залишено без руху зустрічну позовну заяву, надано семиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків, та оголошено перерву в підготовчому засіданні.
24 листопада 2025 року прийнято до розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – орган опіки та піклування Старосинявської селищної ради, про визначення місця проживання дітей зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дітьми та визначення способів участі батька у вихованні дітей та об`єднано в одне провадження. Зобов`язано орган опіки та піклування Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області надати суду висновок на виконання своїх повноважень щодо розв`язання спору та відкладено підготовче засідання.
Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2025 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Здолбунівської міської ради Рівненської області, який зобов`язано надати суду висновок на виконання своїх повноважень щодо розв`язання спору та відкладено підготовче засідання.
27 січня 2026 року відкладено підготовче засідання, у зв`язку з ненадходженням висновку органу опіки.
Ухвалою суду від 17 лютого 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися.
З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивачі за первісним та зустрічним позовами покликаються як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про таке.
Суд установив, що 29 серпня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, який зареєстрований Старосинявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №34; що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 29 серпня 2017 року (арк.спр.41).
Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 17 грудня 2009 року та серії НОМЕР_3 від 29 серпня 2017 року(арк.спр.39-40).
Відповідно до Витягів з Реєстру територіальної громади №2025/000373563 від 10 січня 2025 року, №2025/000373898 від 10 січня 2025 року, №2025/000373127 від 10 січня 2025 року, ОСОБА_1 та її діти  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (арк.спр.28-30, 33).
Рішенням виконавчого комітету Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 10 жовтня 2025 року №01/2025 затверджено Висновок про визначення місця проживання дітей від 10 жовтня 2025 року. Згідно з указаним висновком комісія з питань захисту прав дитини при Старосинявській селищній раді Хмельницької області під час вивчення питання щодо визначення місця проживання дітей установила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають спору щодо визначення місця проживання дітей разом з матір`ю, про що подали до органу опіки та піклування Старосинявської селищної ради заяву про відсутність спору між батьками. Враховуючи серед іншого і позицію батьків, орган опіки та піклування Старосинявської селищної ради вважав за можливе визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_1 (арк.спр.85-86).
Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Здолбунівської міської ради щодо визначення способів участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є додатком до рішення виконавчого комітету Здолбунівської міської ради Рівненського району Рівненської області від 30 січня 2026 року, визначено такі способи участі ОСОБА_2 у вихованні дітей: необмежене спілкування з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку; побачення перші та треті вихідні кожного місяця (субота або неділя) або (з суботи по неділю) та в будь – який інший день тижня з 15 години 00 хвилин, половину канікулярних днів, за місцем проживання батька, враховуючи інтереси та стан здоров`я неповнолітніх дітей, за взаємною згодою обох батьків (арк.спр.167, 168-169, 172-173).
До правовідносин, що виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права.
Щодо позовних вимог первісного позову 
Нормами чинного цивільного законодавства визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, є малолітньою особою (стаття 31 ЦК України), а фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою особою (стаття 32 ЦК України).
Відповідно до вимог частин другої та третьої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
Частина друга статті 47 ЦПК України надає можливість неповнолітнім особам віком від 14 до 18 років особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом.
Вказані норми кореспондуються із нормами Сімейного кодексу України.
Стаття 161 СК України передбачає порядок вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини.
При цьому, згідно з частиною третьою статті 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 18 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення статті 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Аналіз наведених норм матеріального і процесуального права, роз`яснень Верховного Суду України, дають підстави вважати, що у разі спору місце проживання дитини у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями статті 29 ЦК України.
Викладене також відповідає позиції Верховного Суду, висловленій в постановах від 12 листопада 2018 року у справі №344/16920/16-ц та від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц.
Таким чином, суд звертає увагу на те, що в судовому порядку можливе вирішення спору щодо місця проживання лише малолітньої дитини, а місце проживання неповнолітньої дитини визначається нею самою.
Згідно з матеріалами справи,  ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 17 грудня 2009 року, на даний час досягла віку чотирнадцяти років, а відтак, з цього часу втратила статус малолітньої дитини і вправі самостійно визначати місце свого проживання. 
За таких обставин, оскільки пред`явлення до суду вимоги одним із батьків щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини не передбачено нормами чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , оскільки вона на момент пред`явлення позову (25 липня 2025 року) та ухвалення рішення у справі досягла чотирнадцятирічного віку, відтак, саме їй належить право самостійно обирати місце свого проживання. У зв`язку з викладеним суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування Старосинявської селищної ради в частині визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 .
Таким чином, позов в частині визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 разом з матір`ю не підлягає задоволенню.
Щодо позову в частині визначення місця проживання малолітнього  ОСОБА_4 разом з матір`ю, суд зазначає таке.
При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини.
Враховуючи вимоги статті 51 Конституції України, статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, статті 7 СК України, а також прецедентну практику Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення указаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду.
Аналіз національного законодавства вказує на те, що втручання суду у вирішення питання щодо місця проживання дитини має відбуватись у крайніх випадках, за наявності спору між батьками, задля сторонньої оцінки обставин, що визначені частиною другою статті 161 СК України.
Згідно з частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як слідує з матеріалів справи та не оспорюється сторонами по справі, малолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю окремо від відповідача. При цьому, відповідач не заперечує щодо проживання дитини разом з матір`ю, про що висловився в судовому засіданні.
Позивач у вступному слові також вказала на те, що на даний час у неї з відповідачем відсутній спір щодо визначення місця проживання дітей разом з нею, однак вона бажає визначити їх місце проживання разом з нею у судовому порядку аби уникнути конфліктних ситуацій з відповідачем у майбутньому.
Суд зауважує, що зверненню до суду з позовом має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання, при цьому той з батьків, хто звертається до суду має довести, що дійсно батьки не можуть досягти згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір.
Однак, жодних доказів оспорювання відповідачем місця проживання малолітньої дитини з матір`ю позивач не надала, як не вказала на такі докази і при обґрунтуванні заявлених позовних вимог.
За положеннями частин четвертої – шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
За висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Старосинявської селищної ради, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 з матір`ю.
Разом з тим, зазначений висновок органу опіки та піклування суд вважає недостатньо обґрунтованим.
Дослідивши зміст вказаного висновку, суд зауважує, що у висновку відсутнє посилання на наявність спору між батьками щодо визначення місця проживання сина та у ньому не наведені аргументи, які саме інтереси малолітньої дитини враховані при вирішенні даного питання. Окрім того, висновок містить інформацію про відсутність спору між батьками з даного питання та про подану батьками заяву.
Встановивши фактичні обставини справи з приводу визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 разом з матір`ю, на підставі досліджених доказів, суд не встановив, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, як не встановив, що відповідач заперечує або чинить перешкоди щодо проживання дитини з матір`ю, що могло б бути підставою для звернення до суду з відповідною вимогою про захист порушених або оспорюваних прав та могло б бути предметом судового розгляду. Сам факт звернення позивача до суду не свідчить про порушення її прав, таке підлягає доказуванню у встановленому законом порядку.
Окремо суд звертає увагу на те, що сторона позивача також не надала доказів, які б свідчили або давали суду правові підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини в судовому порядку буде виключно в інтересах малолітньої дитини чи призведе до поліпшення прав та інтересів малолітньої дитини суду, з огляду на що аргументи сторони позивача з даного приводу судом відхиляються, як не надано і доказів, що в розумінні змісту положень частини другої статті 160 СК України та частини першої статті 161 СК України, саме з вини відповідача, мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина.
При цьому, суд зауважує, що завданням цивільного судочинства, визначеним статтею 2 ЦПК України, є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держав, а не таких, які можливо будуть порушені у майбутньому.
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 509/5080/18).
Отже, встановивши дійсні обставини справи та проаналізувавши докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову також в частині визначення місця проживання ОСОБА_4 з матір`ю.
Щодо позовних вимог зустрічного позову
Позивач, вказуючи на порушення його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про усунення перешкод щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми та визначення способів участі батька у їх вихованні.
Предметом спору є усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні батька з дітьми.
До правовідносин, що виникли між сторонами за зустрічним позовом, суд застосовує такі норми права.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 141 СК України, яка кореспондується із частиною третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Статтею 158 СК України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.
Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце, час і порядок їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.
Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, а у іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди.
Батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Водночас, відновлення стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком перебуває у площині належного виконання обома батьками своїх обов`язків з виховання дитини.
ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Hunt v. Ukraine, заява №31111/04, пункт54, ECHR, 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, заява №10383/09, пункт 100, ECHR, 16 липня 2015 року).
Зібрані у справі докази вказують на те, що малолітній ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_3 проживають окремо від свого батька ОСОБА_2 .
ОСОБА_2 цікавиться життям дітей, виявляє бажання спілкуватися з ними та брати активну участь у їх вихованні.
Разом з тим, між батьком дітей, позивачем за зустрічним позовом у справі, та їх матір`ю, відповідачем за зустрічним позовом, не досягнуто згоди щодо участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними, з приводу даного питання між сторонами наявний конфлікт. 
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 просив визначити спосіб його участі у вихованні дітей, серед іншого шляхом встановлення визначеного ним графіка побачень з дітьми.
Відповідач за зустрічним позовом також вважає, що має бути судове рішення, яким буде визначено способи участі батька у вихованні дітей, погоджується із висновком органу опіки та піклування Здолбунівської міської ради.
В ході розгляду справи суд не встановив жодних обставин, які б свідчили про неможливість реалізації права батька на спілкування з дітьми та про те, що спілкування батька з ними не буде відповідати їх інтересам і порушуватиме їх, що дії позивача негативно вплинуть на психологічне та фізичне здоров`я, нормальний розвиток дітей.
Проаналізувавши встановлені обставини справи, враховуючи характер стосунків, які склались між батьками дітей, а також принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, бажання батька брати участь у вихованні дітей і згоду матері дітей на їх спілкування та зустрічі, беручи до уваги також висновок про визначення способів участі батька ОСОБА_2 у вихованні дітей, затверджений рішенням виконавчого комітету Здолбунівської міської ради в частині графіка побачень, суд вважає доцільним і таким, що відповідатиме інтересам дітей, встановити такий графік побачень (спілкування) батька ОСОБА_2 з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 :
- перші та треті вихідні кожного місяця з 10 години 00 хвилинсуботи до 18 години 00 хвилин неділі та в будь – який інший день тижня (один раз на тиждень) з 15 години 00 хвилин до 18 години, половину канікулярних днів, без присутності матеріза місцем проживання батька, із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, інтересів та потреб дітей;
- спілкування з дітьми за допомогою засобів телефонного, електронного (відеозв`язку через месенджери) зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного контакту між батьком та дітьми, з урахуванням режиму дня та віку дітей.
Вказаний порядок, на переконання суду, буде відповідати інтересам дітей та не порушуватиме прав обох батьків щодо спілкування та їх виховання.
Разом із тим позовна вимога щодо спільного відпочинку з дітьми у період відпустки ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, оскільки у випадку неспівпадіння періоду його відпустки із періодом канікул дітей буде порушене їх право на освіту. 
Доводи ОСОБА_8 про те, що вона не перешкоджає ОСОБА_2 спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні суд відхиляє, оскільки факт звернення позивача за зустрічним позовом до суду із таким свідчить про відсутність згоди між батьками із вказаного питання.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи встановлені судом обставини по справі та вищезазначені вимоги закону, всебічно дослідивши наявні у справі докази та надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи інтереси дітей, які мають пріоритет над інтересами батьків, принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, необхідність спілкування дитини як із батьком, так і з матір`ю, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини, суд дійшов висновку про встановлення зазначеного вище порядку спілкування позивача за зустрічним позовом із дітьми.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі зміни обставин і взаємовідносин між сторонами, останні не позбавлені в майбутньому права на зміну встановленого судом способу участі батька у вихованні дітей для якнайкращого забезпечення їх інтересів.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача за зустрічним позовом слід стягнути понесені судові витрати у виді судового збору.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 76-81, 89, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, орган опіки та піклування Здолбунівської міської ради Рівненської області про визначення місця проживання дітей.
Задовольнити частково зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні та спілкування із дітьми та визначення способів участі батька у вихованні дітей.
Зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 та неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 .
Визначити такі способи участі ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 у вихованні дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення такого порядку спілкування:
- перші та треті вихідні кожного місяця з 10 години 00 хвилинсуботи до 18 години 00 хвилин неділі та в будь – який інший день тижня (один раз на тиждень) з 15 години 00 хвилин до 18 години, половину канікулярних днів, без присутності матеріза місцем проживання батька, із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, інтересів та потреб дітей;
- спілкування з дітьми за допомогою засобів телефонного, електронного (відеозв`язку через месенджери) зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного контакту між батьком та дітьми, з урахуванням режиму дня та віку дітей.
Відмовити в задоволенні іншої частини позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач - відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач - позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, місцезнаходження: вул. Івана Франка, 8, с-ще Стара Синява, Хмельницький район, Хмельницька область, 31400, код ЄДРПОУ 04402824.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Здолбунівської міської ради Рівненської області, місцезнаходження: вул. Михайла Грушевського, 14, м. Здолбунів, Рівненська область, 35705, код ЄДРПОУ 05391130.
Повне судове рішення складено 14 травня 2026року.

Суддя С.М. Гринчук