Справа № 136/1174/25
провадження № 2/136/412/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,
за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,
учасників справи:
позивача ОСОБА_1 
представника позивача – адвоката Сичук С.М. (у режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна в якому просила:
1. Визнати об`єктом спільної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, кадастровий номер 0522286100:02:000:0258 та житловий будинок з мансардою загальною площею 108,2 кв.м., житловою площею 59,6 кв.м., що складається з «А», житловий будинок, «м/А», мансарда, за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0522286100:02:000:0259, площею 0,16 га.
2. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності по одній другій частки земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, кадастровий номер 0522286100:02:000:0258 та житлового будинку з мансардою загальною площею 108,2 кв.м., житловою площею 59,6 кв.м., що складається з «А», житловий будинок, «м/А», мансарда, за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0522286100:02:000:0259, площею 0,16 га.
3. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право спільної часткової власності по одній другій частки земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, кадастровий номер 0522286100:02:000:0258 та житлового будинку з мансардою загальною площею 108,2 кв.м., житловою площею 59,6 кв.м., що складається з «А», житловий будинок, «м/А», мансарда, за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0522286100:02:000:0259, площею 0,16 га.
4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за одну другу частку ринкової вартості автомобіля марки «Nissan», модель «Leaf», державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 , в розмірі 145030 гривень.
Позов мотивовано тим, що Позивач з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу народилася неповнолітня донька ОСОБА_3 , Спільне життя з відповідачем не склалось. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 07.11.2024 року (справа № 137/1797/24) шлюб між сторонами розірвано.
В період шлюбу 09.10.2015 року сторонами було придбано земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) за адресою: 
АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, кадастровий номер 0522286100:02:000:0258. Дана земельна ділянка була оформлена на відповідача 
Протягом сімейного життя на даній земельній ділянці мною та відповідачем було побудовано житловий будинок з мансардою, згодом за відповідачем зареєстровано право власності на житловий будинок з мансардою загальною площею 108,2 кв.м., житловою площею 59,6 кв.м., що складається з «А», житловий будинок, «м/А», мансарда, за адресою:  АДРЕСА_1 . Також за зареєстровано земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0522286100:02:000:0259, площею 0,16 га. Вважає, що дані земельні ділянки та житловий будинок з мансардою є предметом спільного майна колишнього подружжя  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і підлягають поділу в рівних частках між колишнім подружжям. 
08.10.2025 позивачем було подано заяву про зміну предмету позову у якій зазначено, що ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 після розірвання шлюбу відчужив транспортний засіб марки «Nissan», модель «Leaf», державний номер НОМЕР_1 , ,який набуто ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі та за спільні кошти, а тому слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості частки зазначеного автомобіля у розмірі 145030 гривень. Відповідачу було надано строк для надання відзиву, однак він даним правом не скористався, відзиву не подав, жодних інших доказів, в тому числі щодо вартості транспортного засобу, суду не надав, не звертався до суду з клопотанням про проведення експертизи та не надав висновку експерта. За таких обставин, з урахуванням того, що відповідач фактично не оспорює вартість транспортного засобу, визначену згідно інформаційної довідки суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 про середню ринкову вартість легкового автомобіля Nissan Leaf, 2014 року випуску, про те, його середньоринкова вартість на митній території України складає 290060 гривень, ОСОБА_2 на другий день після винесення ухвали про залишення позовної заяви без руху здійснив перереєстрацію транспортного засобу, що ускладнює проведення експертизи, оскільки новий власник не є учасником справи, позивач на даному етапі не наполягає на призначенні та проведенні судової транспортно-товарознавчої експертизи. При цьому у випадку задоволення позову вважає, що при визначенні суми компенсації слід взяти до уваги саме інформаційну довідки суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 про середню ринкову вартість легкового автомобіля Nissan Leaf, 2014 року випуску, оскільки ОСОБА_5 не надав доказів на спростування цього звіту та не довів, що вартість спірного автомобіля є іншою від вартості, зазначеної у довідці. За таких обставин позивач просить позовні вимоги в частині визнання спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки «Nissan», модель «Leaf», державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 , та визнання за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «Nissan», модель «Leaf», державний номер НОМЕР_1 , залишити без розгляду, інші вимоги залишає в первісному варіанті.
Ухвалою суду від 02.07.2025 позовну заяву залишено без руху та визначено строк для усунення недоліків. 
Недоліки були виправлені, 09.07.2025 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області відкрито провадження у даній справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, раніше у судовому засіданні позовні вимоги визнав часткво. 
15.09.2025 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сичук Світлана Михайлівни про проведення судових засідань за її участі в режимі відеоконференції.
08.10.2025 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області задоволено заяву представника позивача та витребувано з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях усі наявні відомості про перереєстрацію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на нового власника транспортного засобу марки «Nissan», модель «Leaf», номер кузова НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_1 .
10.12.2025 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області прийнято до провадження заяву позивача про зміну предмету позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.
15.01.2026 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали за обставин викладених в ньому, просили задовольнити. 
Відповідач раніше у судовому засіданні позовні вимоги визнавав частково, не заперечуючи щодо того, що автомобіль, будинок і земельна ділянка під ним є майном набутим у шлюбі. в той же час не погодився з вартістю автомобіля вказуючи, що його було відчуджено за 120 тисяч грн. і вимагав поділити кредитні зобов`язання, які були взяті для ремонту будинку. 
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.
04.11.2014 року сторони спору зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 (а.с. 19). Під час спільного проживання у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_3 (а.с.20)
Представник позивача у позові зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось. Під час сумісного проживання з`ясувалось, що сторони мають несумісні характери та різні погляди на взаємовідносини між подружжям, протягом багатьох років між позивачем та відповідачем постійно виникали конфлікти та непорозуміння. В сім`ї створилась несприятлива психологічна атмосфера, подальше спільне продовження наших сімейних відносин стало недоцільним. 
Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 07.11.2024 року (справа № 137/1797/24) шлюб між сторонами розірвано. (а.с.21-22)
Проживаючи разом, як одна сім`я, подружжя набуло у власність спільне майно, а саме: 09.10.2015 року сторонами було придбано земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, кадастровий номер 0522286100:02:000:0258. Дана земельна ділянка була оформлена на відповідача державним реєстратором Реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції Вінницької області Чернюк Людмилою Михайлівною, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 25179452 від 09.10.2015 15:32:43. 
Протягом сімейного життя на даній земельній ділянці сторонами було побудовано житловий будинок з мансардою.
На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42666064 від 22.08.2018 15:06:48, вчиненого державним реєстратором виконавчого комітету Вінницької міської ради Бадюк Оленою Вячеславівною за відповідачем зареєстровано право власності на житловий будинок з мансардою загальною площею 108,2 кв.м., житловою площею 59,6 кв.м., що складається з «А», житловий будинок, «м/А», мансарда, за адресою: АДРЕСА_1 .
Документами, які стали підставою для державної реєстрації, є технічний паспорт, серія та номер: 1700447, виданий 29.06.2018, видавник: ФОП ОСОБА_6 ; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ВН141182181103, виданий 06.08.2018, видавник: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, Документ отримано з ЄРД ; відомості з ЄРД; відомості з ДЗК, серія та номер: 3920786, виданий 20.08.2018, видавник: Державний земельний кадастр. 
Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В. 29.06.2016 року на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 0522286100:02:000:0258, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, зареєстровано обтяження, на підставі договору іпотеки, серія та номер 2151, виданий 29.06.2016 року, видавник: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В. Іпотека накладено в зв`язку з кредитним договором на суму 250000 гривень, серія та номер: 10-17-2, виданий 29.06.2016, видавник «Комунальна організація «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву», що підтверджуєтьсь витребуваним кредитним договором №10/172 на будівництво, добудову (реконструкцію) житлового будинку (квартири) від 29.06.2016. (а.с.62-66)
Також за відповідачем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42666064 від 22.08.2018 державним реєстратором Виконавчого комітету Вінницької міської ради Бадюк О.В. зареєстровано земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0522286100:02:000:0259, площею 0,16 га. (а.с.23-24) , дані земельні ділянки та житловий будинок з мансардою є предметом спільного майна колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і підлягають поділу в рівних частках між колишнім подружжям.
У заяві про зміну предмету позову, яка була прийнята судом представник позивач зазначає, що ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 після розірвання шлюбу відчужив транспортний засіб марки «Nissan», модель «Leaf», державний номер НОМЕР_1 , який набуто ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі та за спільні кошти, а тому слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості частки зазначеного автомобіля у розмірі 145030 гривень.
Згідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях № 31/31/14-7765-2025 від 24.07.2025 від за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у його власності транспортний засіб марки «Nissan» модель «Leaf», 2014 року випуску, однак 03.07.2025 перереєстровано на нового власника. (а.с. 108) на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.2025 №7594/25/001554 укладеного в суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_7 та договру комісії від 28.06.2025 №7564 укладеного з суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_7 . Ціна продажу 120000,00 грн. (а.с. 140-143).
Суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Земельна для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, кадастровий номер 0522286100:02:000:0258 та житловий будинку з мансардою загальною площею 108,2 кв.м., житловою площею 59,6 кв.м., що складається з «А», житловий будинок, «м/А», мансарда, за адресою: АДРЕСА_1 , транспортний засіб марки «Nissan», модель «Leaf», державний номер НОМЕР_1 були придбані в період шлюбу, відповідно, воно належить їм, як колишньому подружжю на праві спільної сумісної власності.
Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до змісту частин 1, 2, 3 статті 61 Сімейного кодексу України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч. 2, З ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Як визначено в ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.
Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.
Спірне нерухоме майно було придбано позивачем та відповідачем під час шлюбу, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ст. 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно зі ст.70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Аналізуючи наведені вище норми сімейного законодавства України, можна дійти висновку, що майно, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі та є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 (надалі - Постанова), сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.
Однак щодо позовної вимоги стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за одну другу частку ринкової вартості автомобіля марки «Nissan», модель «Leaf», державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 , в розмірі 145030 гривень, то суд зазначає, що Верховний суд у своїй постанові від 06.04.2023 року у справі № 199/291/21, вказавши, що «вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи» згідно договору купівлі-продажу від 01.07.2025 №7594/25/001554 укладеного в суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_7 та договру комісії від 28.06.2025 №7564 укладеного з суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_7 . Ціна продажу 120000,00 грн. 
Враховуючи вищевикладене, суд вважає належним доказом вартості транспортного засобу саме ціну його фактичного продажу - 120000 грн, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація у розмірі 1/2 вартості автомобіля, тобто 60000 грн.
Суд відкидає, як недостовірну інформаційну довідку про вартість легкового автомобіля (а.с. 32), оскільки інформація про вартість авто в довіднику «Бюлетень автотоварознавця» використовується оцінювачами та судовими експертами для визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів (КТЗ) та матеріальних збитків, переважно за допомогою порівняльного підходу і самостійного значення не має, являючись по суті лише одним із орієнтирів для визначення вартості автомобіля.
Щодо позовної вимоги визнати земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0522286100:02:000:0259, площею 0,16 га.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст .41 Конституції України).
Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України.
Відповідно дост. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1ст. 81 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України).
Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають частковому задоволенню.
При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 6932,84 грн., ціна позову становила 866604,92 грн, позов задоволено на суму 781574,00 грн., тобто на 90,18% (781574,00 х 100 % : 866604,92), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 6252,03 грн. (6932,84 х 90,18 %) судового збору.
Керуючись ст. ст. 317, 321, 355, 356, 358, 364, 367 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 356 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, кадастровий номер 0522286100:02:000:0258 та на житлового будинку з мансардою загальною площею 108,2 кв.м., житловою площею 59,6 кв.м., що складається з «А», житловий будинок, «м/А», мансарда, за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за частку вартості автомобіля марки «Nissan», модель «Leaf», державний номер НОМЕР_1 в розмірі 60000 (шістдесят тисяч) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судовий збір в сумі 6252  (шість тисяч двісті п`ятдесят дві) грн. 03 коп.
В іншій частині позову - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення не було вручено в день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення повного рішення суду.
Повний текст рішення було складено 14.05.2026.

Позивач -  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ); 
Відповідач -  ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Суддя Дмитро КРИВЕНКО