Номер провадження 2/754/3349/26
Справа №757/43088/25-ц
РІШЕННЯ 
Іменем України
15 травня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва
у складі головуючої судді Гринчак О.І.,
за участю секретаря судових засідань Головач О.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», в якій просить:
- розірвати договір купівлі-продажу майнових прав № 26241/РН-К від 27.09.2021, укладений між ОСОБА_1 та ПрАТ «ХК «Київміськбуд»;
- стягнути з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 171 187,89 грн, що були сплачені на виконання договору купівлі-продажу майнових прав №26241/РН-К від 27.09.2021;
- стягнути з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн.
Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 27 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «ХК «Київміськбуд» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №26241/РН-К щодо придбання майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 » (Перша черга будівництва. Коригування).
Станом на дату подання позовної заяви та на виконання умов договору купівлі-продажу майнових прав №26241/РІІ-К від 27.09.2021, позивачка виконала свої зобов`язання за договором та сплатила на користь відповідача грошові кошти в сумі 1 171 187,89 грн (один мільйон сто сімдесят одну тисячу сто вісімдесят сім гривень 89 копійок), що підтверджується платіжними документами.
Відповідно до п. 6.1 договору сторонами погоджено плановий термін прийняття в експлуатацію Об`єкта будівництва - грудень 2023 року. Станом на момент подання цього позову, будівництво об`єкта фактично зупинене з лютого 2022 року та не поновлено, що підтверджується інформацією з офіційного сайту відповідача (https://kmb.ua/ua/objects/zhk- urban-park).
Ще 28 березня 2023 року на офіційному веб-сайті відповідача було опубліковано новину, з якої вбачалось, що відповідачем було зупинено діяльність з будівництва на більшості об`єктах в місті Києві. Крім того, сайті відповідача (https://kmb.ua/ua/objects/zhk- urban-park) відсутня будь-яка інформація щодо того, коли будівництво буде відновлено за адресою АДРЕСА_2 , а також щодо перенесення строків завершення будівництва. У будинку АДРЕСА_3 » не зведено жодного поверху на дату подання позову.
Таким чином об`єкт будівництва не здано в експлуатацію у вказаний строк, що є істотним порушенням умов Договору купівлі-продажу майнових прав №26241/РН-К.
22 липня 2025 року позивачка звернулася до відповідача з листом з вимогою про розірвання Договору купівлі-продажу майнових прав та повернення сплачених грошових коштів. До вказаного листа нею було також додано підписані два екземпляри проєкту Додаткової угоди про розірвання Договору купівлі-продажу майнових прав №26241/РП-К від 27.09.2021.
Вказаний лист отримано відповідачем - 25 липня 2025 року, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення. Разом з тим, протягом 30-денного строку відповідач не надав позивачці жодної відповіді, а також не підписав додаткову угоду про розірвання договору і повернення сплачених коштів.
У зв`язку з порушенням відповідачем договірних зобов`язань щодо строків введення в експлуатацію Об`єкта будівництва (квартири АДРЕСА_4 »), позивачка, як інвестор, з 2022 року (після зупинення будівництва об`єкта) перебуває у тривожному психологічному стані. Постійна невизначеність щодо долі інвестованих коштів та відсутність житла, в яке вона мала вселитися, спричинили глибоке емоційне потрясіння. Протягом понад двох років позивачка змушена проживати в житлі колишнього чоловіка без будь-яких прав на це і впевненості у завтрашньому дні, що негативно позначилося як на її психоемоційному, так і на фізичному стані здоров`я. Постійні переживання щодо можливості втрати житла, відсутності будь-якої інформації від забудовника про плани будівництва та введення в експлуатацію, відсутність правової визначеності та порушення її прав як споживача призвели до тяжких наслідків - у листопаді 2024 року вона перенесла інсульт, що підтверджується відповідними медичними документами. Вважає, що моральна шкода, завдана їй внаслідок протиправної поведінки відповідача, підлягає грошовій компенсації відповідно до положень ст. 23, 1166, 1167 Цивільного кодексу України.
З огляду на характер порушення, його тривалість, наслідки для її здоров`я, а також соціально-побутові труднощі (відсутність власного житла, неможливість забезпечення нормальних житлових умов), позивачка просить суд стягнути з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» компенсацію моральної шкоди в розмірі 30000,00 грн.
Стислий виклад заперечень відповідача
У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить в позові відмовити повністю; всі витрати, включно з витратами на професійну правничу допомогу, покласти на позивача.
У відзиві йдеться про те, що враховуючи надані позивачем до матеріалів справи докази надсилання повідомлення про розірвання договору, яке відбулось 22.07.2025, отримане відповідачем 25.07.2025, вважається, що зазначений договір є розірваним з 25.07.2025, а отже, додаткового його розірвання у судовому порядку не потребується.
Іншими словами, права позивача у сфері припинення зобов`язань за вказаним договором в силу його односторонньої відмови від договору з боку відповідача не порушені, а отже, не потребують судового захисту, відповідно, відсутність порушеного права є самостійною правовою підставою для відмови в позові.
Водночас, право позивача, як покупця за вказаним договором на одержання сплачених за майнові права на квартиру коштів, виникає протягом 90 днів з дати отримання відповідачем повідомлення про відмову позивача від договору, тобто з 25.07.2025.
Відповідно, останній день на повернення відповідачем позивачеві сплачених коштів у сумі 1171187,89 гривень - 58559,39 гривень (5% штраф за відмову від остаточної оплати згідно з п. 2.4.2. договору) = 1 112 628,50 гривень - 22.10.2025 й очевидно, що на дату звернення позивача з позовом - 01.09.2025, цей день ще не настав, а отже, відповідач не порушив майнове право позивача, яке б підлягало судовому захисту за цим позовом.
Тобто, позов є передчасним, і у його задоволенні слід відмовити.
Оскільки основні позовні вимоги не підлягають задоволенню, то і похідна вимога про стягнення моральної шкоди також не підлягає задоволенню.
Повідомлення учасників справи
Всі учасники справи повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку судових повісток до їх електронних кабінетів.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
27 вересня 2021 року між Приватним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 26241/РН-К, згідно з п. 1.1 якого компанія продає, а покупець придбаває майнові права на об`єкт нерухомого майна, а саме - квартиру АДРЕСА_4 » (Перша черга будівництва. Коригування). Об`єкт має такі характеристики: квартира № 59 , поверх - 6, кількість кімнат - 1, загальна площа 42,94 кв.м.
Відповідно до п. 3.1 договору на дату підписання цього договору вартість майнових прав на Об`єкт складає 1 182 756,54 грн, у т.ч. ПДВ 197 126,09 грн.
Покупець зобов`язується здійснити оплату 99 % вартості майнових прав протягом 5 банківських днів після підписання цього договору (п. 3.2 договору).
Запланований термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва: грудень 2023 року (п. 6.1 договору).
ОСОБА_1 виконала свої зобов`язання за договором та сплатила на користь відповідача грошові кошти в сумі 1 171 187,89 грн, що підтверджується квитанцією від 28.09.2021 на суму 7602,89 грн, платіжним дорученням від 27.09.2021 на суму 995 000,00 грн, випискою з рахунку за 28.09.2021 на суму 169 085,00 грн (а.с. 15, 16).
22.07.2025 ОСОБА_1 звернулася до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» із вимогою про розірвання договору та повернення сплачених коштів у зв`язку з істотним порушенням умов договору з боку відповідача. У вимозі позивачка зазначила, що станом на дату подання цієї вимоги будівництво об`єкта нерухомості зупинене ще в лютому 2022 року; об`єкт будівництва не введено в експлуатацію у запланований договором строк; відповідач зупинив роботу на більшості своїх об`єктів будівництва у м. Києві. Позивачка просила розірвати договір купівлі-продажу майнових прав № 26241/РН-К від 27 вересня 2021 року, повернути сплачені нею кошти у розмірі 1 171 187,89 грн у добровільному порядку на її банківський рахунок, підписати додаткову угоду до договору купівлі-продажу майнових прав № 26241/РН-К від 27 вересня 2021 року про розірвання договору та повернення сплачених нею коштів, яка додана до вимоги.
25.07.2025 відповідач - Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» отримав вимогу позивачки про розірвання договору та повернення сплачених коштів (а.с. 17).
Доказів повернення позивачці коштів у сумі 1 171 187,89 грн відповідач не надав.
Норми права та мотиви суду
Щодо розірвання договору
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (частина перша, друга та третя статті 202 ЦК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Відповідно до частини першої статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України.
Відповідно до положень статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1).
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2).
У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 лютого 2020 року у справі № 910/4391/19 вказано, що: «відмова від договору найму за своєю суттю є одностороннім правочином і, з огляду на підстави такої відмови, є способом захисту порушених прав наймодавця, а тому не вимагає згоди другої сторони. За змістом статті 782 ЦК України, а також виходячи з положень статей 205, 654 ЦК України, відмова від договору має вчинятися наймодавцем письмово. Відмова від договору вважається такою, що відбулася, якщо наймодавець направив наймачу відповідну заяву (лист, повідомлення), надавши суду докази такого направлення та отримання її наймачем».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2021 року по справі № 456/2076/19 (провадження № 61-6357св21) вказано, що «договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
У цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651 - 654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах ЦК України досить часто використовується формулювання «відмова від договору» (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків (постанова Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 727/898/19).
Відповідно до положень статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За приписами ч. 1 ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.
У підпункті 5.2.3 пункту 5.2 договору встановлено, що зобов`язання за цим договором припиняється у разі одностороннього розірвання договору з ініціативи покупця або компанії.
Отже, умовами договору купівлі-продажу майнових прав № 26241/РН-К від 27 вересня 2021 року передбачено право позивачки розірвати договір в односторонньому порядку.
Тому, ОСОБА_1 , звернувшись 22.07.2025 до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» із вимогою про розірвання договору, вчинила односторонній правочин на припинення цивільних прав та обов`язків за вказаним договором.
З огляду на те, що 25.07.2025 відповідач - Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» отримав вимогу позивачки про розірвання договору, тому суд дійшов висновку, що з 25.07.2025 договір купівлі-продажу майнових прав № 26241/РН-К від 27 вересня 2021 року є розірваним, а отже у позивачки відсутнє суб`єктивне цивільне право, яке б підлягало захисту в судовому порядку.
Тому, у задоволенні позовної вимоги про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав № 26241/РН-К від 27 вересня 2021 року слід відмовити.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 727/898/19.
Щодо стягнення коштів
За приписами статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч.1).
У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (ч. 2).
У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (ч. 3).
Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 4).
Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору (ч. 5).
Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні (п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України).
Оскільки 25.07.2025 відповідач - Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» отримав вимогу позивачки про розірвання договору, тому з 25.07.2025 договір купівлі-продажу майнових прав № 26241/РН-К від 27 вересня 2021 року є розірваним, тобто з 25.07.2025 правовідносини сторін за даним договором припинилися, як наслідок, правових підстав у відповідача на утримання коштів позивачки немає.
Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на те, що із сплаченої позивачкою суми (1171187,89 грн) має бути вирахувано 5 % штрафу за відмову від остаточної оплати згідно з п. 2.4.2. договору, що становить 58559,39 грн.
Відповідно п. 2.4.2 договору покупець має право до прийняття об`єкта в експлуатацію відмовитись від остаточної сплати вартості майнових прав на об`єкт шляхом розірвання цього договору, про що укладається відповідна угода та у строк 90 календарних днів отримати кошти, що були сплачені за цим договором, з вирахуванням 5 % від внесеної суми на користь компанії в якості штрафу.
Суд вважає, що підстав для застосування положень п. 2.4.2 договору в частині покладення на позивачку штрафу немає, оскільки підставою для розірвання договору було не бажання позивачки розірвати договір внаслідок втрати інтересу до нього, а внаслідок істотного порушення відповідачем умов договору - порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо строків введення в експлуатацію об`єкта будівництва. Окрім того, суд враховує, що позивачка звернулася до суду у серпні 2025 року, тобто за спливом значного часу після запланованого терміну прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва (грудень 2023 року).
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 1 171 187,89 грн, що були сплачені на виконання договору купівлі-продажу майнових прав №26241/РН-К від 27.09.2021 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо моральної шкоди
Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).
Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Подібна за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19).
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (пункт 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц).
При цьому тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди.
Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».
Зазначена теза підтверджується також положеннями частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», яка також підлягає застосуванню у даній справі, враховуючи, що спір виник у зв`язку з порушенням прав ОСОБА_1 як споживача.
Відповідно до частини другої статті 22 цього Закону при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Аналіз зазначених норм дає підстави стверджувати, що можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.
Аналогічні висновки викладені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 01 березня 2023 року у справі № 496/1691/19.
Позивачка вказує, що у зв`язку з порушенням відповідачем договірних зобов`язань щодо строків введення в експлуатацію Об`єкта будівництва (квартири АДРЕСА_4 »), вона, як інвестор, з 2022 року (після зупинення будівництва об`єкта) перебуває у тривожному психологічному стані; постійна невизначеність щодо долі інвестованих коштів та відсутність житла, в яке вона мала вселитися, спричинили глибоке емоційне потрясіння.
Оскільки відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором купівлі-продажу майнових прав № 26241/РН-К від 27 вересня 2021 року, а тому такі дії спричинили позивачці сильні душевні страждання.
Виходячи із принципів розумності та справедливості, з доведеності та обґрунтованості зазначених позовних вимог, враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала позивачка, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн підлягають задоволенню.
Щодо судових витрат
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено частково, тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки відшкодування витрат зі сплати судового збору у розмірі: 
(1 171 187,89 + 10 000,00) *12 011,88 / 1 201 187,89 = 11 811,87 грн.
Решта судових витрат покладається на позивачку: 1211,20 +200,01 = 1 411,21 грн.
Керуючись ст. 2, 7, 10, 12, 19, 81, 83, 141, 258-260, 263-265, 273-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 171 187,89 грн (один мільйон сто сімдесят одна тисяча сто вісімдесят сім гривень 89 копійок), що були сплачені на виконання договору купівлі-продажу майнових прав №26241/РН-К від 27.09.2021, відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок), судовий збір у розмірі 11 811,87 грн (одинадцять тисяч вісімсот одинадцять гривень 87 копійок).
Відмовити в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав № 26241/РН-К від 27.09.2021, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» та ОСОБА_1 , а також про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн.
Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 411,21 грн покласти на позивачку.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .
Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд», ЄДРПОУ 23527052, місцезнаходження: м. Київ, вул. Омеляновича-Павленка, 4/6.
Суд підписує повне рішення без його проголошення. Судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частини четверта та п`ята статті 268 ЦПК України).
Повний текст рішення складено та підписано 15.05.2026.
Суддя Деснянського
районного суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК