КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а,inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 757/16888/24-ц Головуючий у суді першої інстанції - Хайнацький Є.С.
Номер провадження № 22-ц/824/9574/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Позняки-Автосервіс», поданою представником Фоменком Денисом Андрійовичем, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Хайнацького Є.С., у місті Києві, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Позняки-Автосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2024 року ТОВ «Позняки-Автосервіс»звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відповідно до якого просило стягнути з відповідача на свою користь 20 120,00 грн заборгованості за надані послуги з обслуговування автостоянки (гараж); 2 604,98 грн - інфляційних втрат; 657,18 грн - три проценти річних; 3 028,00 грн судового збору та 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ОСОБА_1 є власником автостоянки (машиномісця) № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 що знаходиться в секції «Б» підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 .
Підземна автостоянка (паркінг) до житлового будинку АДРЕСА_1 обладнана відповідно до вимог Державних будівельних норм України «Споруди транспорту, автостоянки і гаражі для легкових автомобілів ДБР В.2.З.- 15:2007», має дві секції «А» та «Б».
Витрати по утриманню та експлуатації стоянки розраховуються, виходячи із фактичних витрат на утримання за попередній період з урахуванням планового прибутку та податків, шляхом ділення на загальну кількість машино (парко) місць, що становить 264 місця.
З 01 лютого 2019 року діяв тариф за обслуговування одного машиномісця у розмірі 380,00 грн. 3 01 вересня 2021 року діяв тариф за обслуговування одного машиномісця у розмірі 580,00 грн щомісячно, а з 01 грудня 2022 року діяв тариф за обслуговування одного машиномісця у розмірі 750,00 грн щомісячно (діючий тариф).
Обставини щодо діючих тарифів підтверджуються розрахунками витрат по утриманню та експлуатації стоянки. Інформація щодо діючих тарифів завчасно доводилась до власників машиномісць/паркомісць, шляхом розміщення відповідних оголошень на стоянці (паркінгу).
Між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з утримання та обслуговування автостоянки (гаража) № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в секції Б підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 .
Водночас відсутність підписаних додаткових угод між сторонами не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати за фактично надані йому послуги з утримання машиномісця.
Оскільки відповідач у період з вересня 2021 року по квітень 2024 року оплачував послуги з утримання та обслуговування належних йому машиномісць не у повному обсязі, тому станом на 01 квітня 2024 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 20 120,00 грн, що і послугувало підставою для звернення до суду.
Посилаючись на вказані обставини, на підставі, ст.ст. 322, 526, 901, 977 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вищевказану суму боргу з урахуванням інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2025 року позов ТОВ «Позняки-Автосервіс» - залишено без задоволення.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представник ТОВ «Позняки-Автосервіс» - Фоменко Д.А. подав апеляційну скаргу відповідно, яку мотивовано тим, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову дійшов помилкового висновку та не обґрунтував, пославшись лише на те, що позивачем не надано доказів, що відповідачу належить на праві власності машиномісця.
В доводах апеляційної скарги зазначає, зважаючи на обставини, які підлягали доведенню, позивачем в позовній заяві викладалось обґрунтоване клопотання про витребування доказів, якому він зазначив, що він не міг самостійно отримати інформацію про зареєстроване право власності відповідача на машиномісце в підземній автостоянці, оскільки відповідна інформація є конфіденційною інформацією, поширення якої без згоди фізичної особи не допускається. 
Суд безпідставно не розглянув вищевказане клопотання позивача про витребування доказів, чим порушив вимоги ст. 84 ЦПК України, що призвело до неправильного вирішення даної справи.
Суд апеляційної інстанції забезпечив право відповідача ОСОБА_1 подати відзив (заперечення) на апеляційну скаргу, направивши відповідне поштове повідомлення 16 квітня 2026 року, яке повернулось із відмітками працівників пошти «закінчення встановленого терміну зберігання», заяви про зміну адреси місця проживання перебування від вказаної особи до суду не надходили.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вжив усіх можливих заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи апеляційним судом.
Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що видом діяльності ТОВ «Позняки-Автосервіс» є надання інших індивідуальних послуг (основний), допоміжне обслуговування наземного транспорту, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Підземна автостоянка (паркінг) до житлового будинку АДРЕСА_1 обладнана відповідно до вимог Державних будівельних норм України «Споруди транспорту, автостоянки і гаражі для легкових автомобілів ДБР В.2.З.- 15:2007», має дві секції «А» та «Б».
Витрати по утриманню та експлуатації стоянки розраховуються, виходячи із фактичних витрат на утримання за попередній період з урахуванням планового прибутку та податків, шляхом ділення на загальну кількість машино (парко) місць, що становить 264 місця.
З 01 лютого 2019 року діяв тариф за обслуговування одного машиномісця у розмірі 380,00 грн. 3 01 вересня 2021 року діяв тариф за обслуговування одного машиномісця у розмірі 580,00 грн щомісячно, а з 01 грудня 2022 року діяв тариф за обслуговування одного машиномісця у розмірі 750,00 грн щомісячно (діючий тариф).
Обставини щодо діючих тарифів підтверджуються розрахунками витрат по утриманню та експлуатації стоянки. Інформація щодо діючих тарифів завчасно доводилась до власників машиномісць/паркомісць, шляхом розміщення відповідних оголошень на стоянці (паркінгу).
Між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з утримання та обслуговування автостоянки (гаража) № НОМЕР_1 , та № НОМЕР_2 в секції Б підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 .
Вирішуючи вказаний спір відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач не надав належних і допустимих доказів, що саме відповідачці ОСОБА_1 належать на праві власності машиномісця, що знаходиться в секції «Б» підземної автостоянки та, що вона у період з вересня 2021 року по квітень 2024 року користувалась ними.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Відповідно до положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій та вчинків осіб, які породжують права та обов`язки.
Цивільні права та обов`язки зокрема, виникають з договорів та інших правочинів. Внаслідок укладення договору сторони набувають права та обов`язки.
Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Разом з тим, однією із умов для покладення на споживача житлово-комунальних послуг обов`язку оплати таких послуг є встановлення між ним та виконавцем таких послуг договірних відносин, а також факту надання таких послуг.
Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Позняки-Автосервіс» посилалося на те, що  ОСОБА_1 є власником автостоянки (машиномісця) № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 що знаходиться в секції «Б» підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, як вбачається з позовної заяви, та розрахунку заборгованості, ТОВ «Позняки-Автосервіс» нараховувало відповідачу плату з утримання підземної автостоянки і прилеглої території, виходячи з тарифу з 01 лютого 2019 року діяв тариф за обслуговування одного машиномісця у розмірі 380,00 грн. 3 01 вересня 2021 року діяв тариф за обслуговування одного машиномісця у розмірі 580,00 грн щомісячно, а з 01 грудня 2022 року діяв тариф за обслуговування одного машиномісця у розмірі 750,00 грн щомісячно (діючий тариф).
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).
Частиною 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Пунктом 4 частини 5 статті 12 ЦПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 червня 2026 року в межах апеляційного розгляду вказаної справи було частково задоволено клопотання апелянта про витребування у КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 4-в) відомості, щодо зареєстрованого права власності/користування на машиномісця (гараж/паркомісце/автостоянка) № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в секції «Б» підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , та надати завірені належним чином копії підтверджуючих документів. Здійснено доступ до відомостей прав власності на нерухоме майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В іншій частині клопотання відмовлено.
Відповідно до відповіді № 2820359 від 01 червня 2026 року, 14:01:11 та відповіді № 2951041 від 29 червня 2026 року, 15:04:50 вбачається, що за ОСОБА_1 як власника рахується нежитлові приміщення з № 1 по № 5 (групи приміщень №65) (літ. А) загальною площею 112,20 кв. м., які розташовані за адресою АДРЕСА_2 .
Таким чином, ОСОБА_1 не є власницею паркомісць НОМЕР_1 та № 47, які розташовані в секції «Б» підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1  .
Отже, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Апеляційний суд враховує, що позивач не позбавлений можливості захистити свої права шляхом звернення із позовом до належного власника машиномісця, який є відповідальним за порушення прав позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Позняки-Автосервіс», поданою представником Фоменком Денисом Андрійовичем залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.
Текст постанови складено 01 липня 2026 року.
Судді :

_______________ ________________ ______________
М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв