Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року        м. Рівне

Справа № 557/1024/25
Провадження № 33/4815/666/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: секретаря судового засідання – Міщук Л.А., 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника – Довгаля С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Довгаля С.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Корецького районного суду Рівненської області від 27 квітня 2026 року, –

ВСТАНОВИВ: 

 
Постановою Корецького районного суду Рівненської області від 27 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
З матеріалів справи вбачається, що 07 червня 2025 року о 16 год. 05 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 267 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 60, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук), і від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В поданій апеляційній скарзі захисник Довгаль С.М. просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Доводить, що працівники поліції не вказали ОСОБА_1 законну підставу для зупинки автомобіля яким він керував та пропонували йому пройти огляд не в найближчому медичному закладі в м. Звягель, а пропонували їхати в м. Рівне, хоча ОСОБА_1 пропонував їхати в будь-який медичний заклад за напрямком його руху, тобто в напрямку м. Київ. Судом не було встановлено чи роз`яснювали працівники поліції ОСОБА_1 його права та чи отримував він копію протоколу. Вважає, що наведене свідчить, що огляд водія проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП. 
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Відповідно до ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 27 квітня 2026 року за його відсутності (а.с. 34).
Копію постанови суду ОСОБА_1 не отримував і в матеріалах справи відсутні докази її направлення на його адресу. При цьому, захисник зазначає, що загальний доступ до постанови у Єдиному державному реєстрі судових рішень забезпечено 01 травня 2026 року (а.с. 44).
Апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 11 травня 2026 (а.с. 39).
Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 та захисника Довгаля С.М. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень вказаних норм не з`ясував повно, всебічно і об`єктивно обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції покликався на те, що вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена доказами: протоколом про адміністративне правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; зобов`язанням до протоколу про адміністративне правопорушення; рапортом поліцейського; відеозаписом працівників поліції. 
Однак з такими висновками суду погодитись не можна виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 2 КУпАП передбачено, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Згідно ст. 251 КУпАП, на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі й за ст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст.ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Положенням п. 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).
Згідно з ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 6 Постанови КМУ № 1103 передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що після зупинки його транспортного засобу працівники поліції шукали підставу для притягнення його до адміністративної відповідальності. Наголосив, що він не відмовлявся від проходження огляду, а лише просив проїхати до найближчого медичного закладу в м. Звягель, однак патрульні наполягали їхати в м. Рівне. На підтвердження цього долучив до апеляційної скарги медичний висновок КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради згідно якого в нього не було виявлено ознак сп`яніння. Вважає, що працівники поліції ставилися до нього упереджено.
Зазначені доводи узгоджуються з матеріалами справи та дослідженими судом відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб BMW 60, номерний знак ТОР, під керуванням ОСОБА_1 , пояснили причину зупинки – номерні знаки не відповідають транспортному засобу (файл 0001).
Після цього працівник поліції вказує на наявність у водія ознак наркотичного сп`яніння і пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Далі патрульний вказав перелік ознак наркотичного сп`яніння та повідомив ОСОБА_1 , що у випадку відмови від проходження огляду відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. В ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 зазначав, що не відмовляється від проходження огляду, однак найближчий медичний заклад розташований у м. Звягель, тому пропонував їхати саме туди або в інший медичний заклад в напрямку м. Київ (файл 0001, час: 01:12 - 13:47; файл 0003, час: 00:30 – 06:29).
Апеляційний суд звертає увагу, що з моменту, коли працівник поліції запитав чи пройде ОСОБА_1 огляд та до моменту повідомлення водію про складання адміністративного протоколу, останній чітко відповідав на поставлені питання та не висловлював категоричної відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Оцінюючи наведені обставини у сукупності, апеляційний суд враховує не лише сам факт відмови особи від проходження огляду, а й причини такої відмови, які підтверджуються матеріалами справи. На думку суду поведінка працівника поліції, згідно відеозаписів, свідчить про його бажання отримати відмову  ОСОБА_1 від проходження огляду таякомога швидше скласти протокол про адміністративне правопорушення щодо нього, оскільки водій не висловлював категоричної відмови від проходження огляду. 
Крім того, суттєве значення для правильного вирішення справи має та обставина, що після події  ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради та пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, за результатами якого встановлено, що ознак сп`яніння в  ОСОБА_1 не виявлено (а.с. 9). Крім того у справі міститься й протокол медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння №243 від 07 червня 2025 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 було відібрано біологічне середовище (сечу) і за результатами досліджень встановлено відсутність в сечі наркотичних речовин. Крім того ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcоtest Drager 5820 і заключний діагноз лікаря відносно ОСОБА_1 – ознак алкогольного сп`яніння не виявлено (а.с. 9). Зазначені докази ставлять під обґрунтований сумнів наявність у  ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння на момент зупинки транспортного засобу та підтверджує послідовність його позиції щодо невживання ним наркотичних речовин.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції розглянувши справу за відсутності  ОСОБА_1 не надав йому можливості надати пояснення з приводу обставин справи та необґрунтовано не врахував медичний висновок КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради від 07 червня 2025 року. 
Внаслідок цього місцевий суд дійшов помилкового висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні у справі докази не є достатніми для беззаперечного підтвердження наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі –закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд –

П О С Т А Н О В И В:

 
Поновити захиснику Довгалю С.М. строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника Довгаля С.М. задовольнити. 
Постанову Корецького районного суду Рівненської області від 27 квітня 2026 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович