Справа № 463/11544/25 
Провадження № 2-о/450/101/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі: 
головуючої судді Мельничук І. І.,
присяжних Мазур І. Р., Боцвіна В. С.
секретаря судового засідання Дикої О. Ю.
за участю заявника ОСОБА_1 
представника заявника ОСОБА_2 
представника заінтересованої особи Станкевича Р. В.
представника заінтересованої особи ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Личаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про оголошення особи померлою та встановлення факту,
в с т а н о в и в:
в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Личаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про оголошення особи померлою та встановлення факту, в якій заявниця просить суд оголосити померлим  ОСОБА_7 , від 24 березня 2023 року, о 6:25, у місті Бахмут, Бахмутського району, Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Україна, Львівська область, місто Львів, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , а також встановити факт, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Україна, Львівська область, місто Львів, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 загинув під час захисту Батьківщини - забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану 24 березня 2023 року, о 6:25, у місті Бахмут, Бахмутського району, Донецької області.
В обґрунтування заяви покликається на те, що заявниця ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 29 січня 1994 року. Зазначає, що її чоловік проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 , був мобілізований відповідно до Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» та обіймав посаду стрільця-снайпера 1 відділення снайперів 2 взводу снайперів роти снайперів. Як вказує заявниця, ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання поблизу м. Бахмут Бахмутського району Донецької області ОСОБА_7 зник безвісти, про що її було повідомлено сповіщенням №197 від 27 березня 2023 року. З матеріалів спеціального розслідування, проведеного військовою частиною НОМЕР_1 , вбачається, що під час артилерійського обстрілу та ракетного удару противника по позиції снайперської групи у багатоповерховому будинку в м. Бахмут будівля була зруйнована, внаслідок чого група військовослужбовців зникла безвісти. Під час пошукових заходів одного із військовослужбовців було виявлено загиблим, тоді як ОСОБА_7 та іншого військовослужбовця знайдено не було. Заявниця зазначає, що за фактом зникнення безвісти Львівським районним управлінням поліції ГУНП у Львівській області відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 115 КК України та оголошено розшук. Водночас, за результатами службового розслідування встановлено відсутність будь-яких даних, які б свідчили про добровільну здачу в полон, дезертирство чи ухилення від військової служби. Наказом командира військової частини ОСОБА_7 визнано таким, що зник безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби у зоні бойових дій. Крім того, згідно з витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, наявні відомості про зникнення ОСОБА_7 під час бойових дій. Також заявницею отримано інформацію від Державного підприємства «Український Національний центр розбудови миру» про відсутність підтвердження перебування ОСОБА_7 у полоні держави-агресора, що додатково підтверджено відповіддю Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених при Службі безпеки України. Заявниця покликається на те, що з часу зникнення її чоловіка минув значний проміжок часу, жодних відомостей про його місцеперебування або ознак життя не надходило, а обставини зникнення безпосередньо пов`язані з інтенсивними бойовими діями у м. Бахмут. Вважає, що наявні підстави для оголошення ОСОБА_7 померлим. Зазначає, що встановлення факту смерті необхідне їй для проведення державної реєстрації смерті в органах ДРАЦС та отримання свідоцтва про смерть, оскільки отримати лікарське свідоцтво про смерть чи інший медичний документ неможливо у зв`язку з тим, що подія сталася у зоні активних бойових дій. Також оголошення особи померлою необхідне для виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, оформлення передбачених законодавством соціальних виплат членам сім`ї військовослужбовця, оформлення спадкових прав та здійснення інших юридично значущих дій. У зв`язку із вищенаведеним, просить заяву задовольнити.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.01.2026 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.
24.02.2026 року представником заінтересованої особи Міністерства оборони України – Ткачуком В. В. подано на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області через систему «Електронний суд» пояснення у справі, відповідно до яких зазначено, що справи про оголошення фізичної особи померлою розглядаються в порядку окремого провадження, а обов`язок доказування обставин, на які посилається заявник, покладається саме на заявника. Представник Міністерства оборони України зазначає, що чинним цивільним процесуальним законодавством України передбачено декілька окремих процедур, наслідком яких може бути державна реєстрація смерті особи, зокрема встановлення факту смерті особи, встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території або оголошення фізичної особи померлою. При цьому наголошує, що для оголошення особи померлою у зв`язку з воєнними діями необхідним є дотримання вимог статті 46 ЦК України. У поясненнях зазначено, що відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями або збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій, а з урахуванням конкретних обставин справи — не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на території ймовірної загибелі особи. У зв`язку з цим представник заінтересованої особи покликається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11.12.2024 року у справі №755/11021/22, відповідно до яких шестимісячний строк має обчислюватися саме з дня закінчення активних бойових дій на відповідній території, а не з дати ймовірної загибелі особи. Також зазначає, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, м. Бахмут Донецької області з 13.12.2023 року віднесено до тимчасово окупованих територій, у зв`язку з чим звернення із заявою про оголошення військовослужбовця померлим є передчасним. Окрім цього, представник Міністерства оборони України звертає увагу суду на те, що до матеріалів справи не долучено відповідей від Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими щодо можливого перебування ОСОБА_7 у полоні чи встановлення інших відомостей про нього. У поясненнях також зазначено, що Міністерство оборони України не володіє безпосередньою інформацією щодо зниклого військовослужбовця, оскільки всі матеріали та інформація щодо обставин його зникнення перебувають у розпорядженні командування військової частини НОМЕР_1 , якою проводилося службове розслідування. При цьому Міністерство оборони України здійснює забезпечувальні та адміністративні функції щодо Збройних Сил України, однак не здійснює безпосереднього оперативного керівництва конкретними військовослужбовцями та не володіє повною інформацією про їх місцеперебування. Враховуючи наведене, представник Міністерства оборони України просив суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення ОСОБА_7 померлим.
02.04.2026 року представником заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 – Станкевичем Р. В. подано на адресу суду через систему «Електронний суд» письмові пояснення у справі, згідно яких зазначено, що відповідно до матеріалів службового розслідування подія, пов`язана зі зникненням безвісти ОСОБА_7 , сталася ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання у м. Бахмут Донецької області. У поясненнях вказано, що після артилерійського обстрілу та ракетного удару противника п`ятиповерховий будинок, у якому перебувала група снайперів, був зруйнований, унаслідок чого військовослужбовці зникли безвісти. Під час проведення пошукових заходів одного із військовослужбовців було виявлено без ознак життя, тоді як ОСОБА_7 виявлено не було. Також зазначено, що матеріалами службового розслідування не встановлено обставин, які б свідчили про добровільну здачу в полон, дезертирство чи інше умисне ухилення від проходження військової служби. Водночас відкрито кримінальне провадження за фактом його зникнення безвісти. Представник військової частини зазначив, що наявні матеріали підтверджують факт зникнення безвісти за особливих обставин під час бойових дій, однак не містять достатніх та беззаперечних доказів смерті ОСОБА_7 , оскільки його тіло не було виявлено чи ідентифіковано, а також відсутні безпосередні очевидці його загибелі. У зв`язку з цим вказував на відсутність достатніх підстав для встановлення факту смерті у конкретний час та за конкретних обставин.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.04.2026 року постановлено клопотання представника заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 - Станкевича Романа Васильовича про витребування доказів у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Личаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про оголошення особи померлою та встановлення факту - задоволити.
Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні подану заяву підтримала. Пояснила, що її чоловік, ОСОБА_7 , проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 та зник безвісти 24 березня 2023 року під час виконання бойового завдання у м. Бахмут Донецької області внаслідок артилерійського обстрілу та ракетного удару противника. Зазначила, що з моменту його зникнення жодної достовірної інформації про місце перебування, стан здоров`я чи ознаки життя чоловіка не надходило. Пояснила, що за фактом зникнення безвісти проводилося службове розслідування військовою частиною, відкрито кримінальне провадження та організовано розшук, однак встановити місцеперебування чоловіка не вдалося. Водночас проведеним розслідуванням не встановлено жодних обставин, які б свідчили про добровільну здачу в полон, дезертирство чи самовільне залишення місця служби.
Представник заявника – адвокат Пашук Р. Б. у судовому засіданні заяву підтримала з підстав, викладених у ній, і додатково зазначив, що наявні у матеріалах справи докази є достатніми для встановлення обставин зникнення особи за особливих обставин та для оголошення її померлою. Зазначив, що він спільно з його довірителькою звертався до компетентних державних органів та установ з метою отримання інформації про можливе перебування ОСОБА_1 у полоні, однак відповідями уповноважених органів підтверджено відсутність таких відомостей. Наголосив, що чоловік зник за обставин, які безпосередньо загрожували життю, під час активних бойових дій у м. Бахмут, де внаслідок ворожого обстрілу було повністю зруйновано будівлю, в якій перебувала снайперська група. Зазначив, що оголошення чоловіка заявника померлим необхідне їй для проведення державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть, оскільки отримати медичний документ про смерть у зв`язку з бойовими діями та відсутністю доступу до місця події неможливо. Також це необхідно для оформлення спадкових прав, вирішення питань соціального забезпечення та отримання передбачених законодавством виплат членам сім`ї військовослужбовця.
Представник заінтересованої особи Ткачук В. В. у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив. Пояснив, що Міністерство оборони України вважає звернення із заявою про оголошення ОСОБА_7 померлим передчасним, оскільки відповідно до положень статті 46 ЦК України та правових висновків Великої Палати Верховного Суду шестимісячний строк підлягає обчисленню з моменту закінчення активних бойових дій на території ймовірної загибелі особи.
Представник заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 - Станкевич Р. В. у судовому засіданні поклався на розсуд суду, зазначивши, що вирішення заяви просить здійснити з урахуванням наявних у справі доказів та вимог чинного законодавства. 
Залучені до участі у справі, як заінтересовані особа ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судове засідання не з`явились, однак направили на адресу суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити без їх участі, а також просили суд заяву задоволити у повному обсязі.
Уповноважений представник Личаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі.
Заслухавши пояснення присутніх сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши здобуті докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.3 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу про оголошення фізичної особи померлою за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.
ОСОБА_7 , щодо якого розглядається заява про оголошення його померлим, народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками значаться ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 26.03.1980 року.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (до шлюбу – ОСОБА_9 ) є доньками ОСОБА_7 , що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим повторно 17.02.2023 року, та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 13.07.1994 року. Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_6 (раніше – ОСОБА_9 ) є матір`ю ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_6 від 26 березня 1980 року, які були залучені до участі у справі як заінтересовані особи, позиція якої щодо вказаних обставин справи була з`ясована судом.
Заявниця ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є дружиною ОСОБА_7 , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 від 29.01.1994 року.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 та який діє на даний час.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.03.2023 року № 79 старшого солдата ОСОБА_7 визнано таким, що прийняв справи та посаду стрільця-снайпера 1 відділення снайперів 2 взводу снайперів роти снайперів військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 року №42 старший солдат ОСОБА_7 вважається таким, що справи та посаду прийняв та 25 лютого 2022 року вибув до району виконання бойових завдань.
Згідно з витягом з бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_8 від 14.03.2023 №258дск/БР командир роти снайперів (далі рсн) з отриманням бойового розпорядження мав забезпечити до 22:00, 14.03.2023 зайняття снайперською парою групи снайперів вогневої позиції в районі 9-поверхових будинків та розпочати виконання бойового завдання щодо знищення особового складу та вогневих засобів противника, сковування його пересування та заборону дій в районі 5-поверхових будинків, ведення контр снайперської боротьби. Вогневі позиції для решти групи визначити своїм рішенням з врахуванням проведеної рекогносцировки та ефективності ведення вогню з метою знищення особового складу та вогневих засобів противника; забезпечити цілодобове виконання бойового завдання групою снайперів у визначеному районі - до окремого розпорядження.
Довідкою доповіддю від 25.03.2023 вих. № 690/1661 командиром військової частини НОМЕР_1 зроблено доповідь Вищому командуванню за фактом зникнення безвісти військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 штаб-сержанта ОСОБА_11 , штаб-сержанта ОСОБА_12 . старшого солдата ОСОБА_7 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.03.2023 №83, командир 3 відділення снайперів 2 взводу снайперів роти снайперів військової частини НОМЕР_1 штаб-сержант ОСОБА_12 , стрілець-снайпер 1 відділення снайперів 2 взводу снайперів роти снайперів військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_7 , вважаються такими, що зникли безвісти в ході бою в районі виконання бойових завдань.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) "Про зникнення безвісти військовослужбовців за особливих обставин під час участі у воєнних діях" від 09.04.2023 №836, 24 березня 2023 року стало відомо, що нижче поіменований особовий склад роти снайперів військової частини НОМЕР_1 виконуючи бойове завдання в населеному пункті Бахмут,
Бахмутського району, Донецької області, під час артилерійського обстрілу зникли безвісти:
командир 3 відділення снайперів 2 взводу снайперів роти снайперів військової частини НОМЕР_1 штаб-сержант ОСОБА_12 , стрілець-снайпер 1 відділення снайперів 2 взводу снайперів роти снайперів військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_7 , що підтверджується рапортом командира роти снайперів військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_13 від 24.03.2023 (вх.2429 від 24.03.2023). Дані військовослужбовці визнані безвісно відсутніми, такими що зникли безвісти за особливих обставин, під час проходження військової служби при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони. відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час воєнних дій на території України, оскільки відсутні відомості про місце їх перебування понад 15 днів.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.04.2023 № 111 нижчепойменованих військовослужбовців рядового складу, які зникли безвісті зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 : командира 3 відділення снайперів 2 взводу снайперів роти снайперів військової частини НОМЕР_1 штаб-сержанта ОСОБА_12 , стрільця-снайпера 1 відділення снайперів 2 взводу снайперів роти снайперів військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_7 .
Львівським районним управлінням поліції № 1 Головного управління національної поліції у Львівській області відкрито кримінальне провадження за частиною | статті 115 Кримінального Кодексу України, за фактом зникнення безвісти ОСОБА_7 , № НОМЕР_9 від 29.03.2023, та оголошено в розшук.
Як убачається з акту проведення спеціального розслідування, подія сталася 24.03.2023 року з особовим складом роти снайперів військової частини НОМЕР_1 , серед яких був старший солдат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У матеріалах спеціального розслідування зазначено, що подія мала місце у багатопід`їзному п`ятиповерховому будинку у населеному пункті Бахмут Донецької області, а огляд місця події комісією не проводився через високу інтенсивність бойових дій у вказаному районі. Також установлено, що після виходу групи на завдання та виходу старшого групи на зв`язок о 06:15 приблизно о 06:20–06:25 внаслідок обстрілу зі ствольної артилерії та ракетного удару противника по позиції, яку було обрано для ведення вогню, будинок завалився, після чого група снайперів зникла безвісти. У подальшому одного з військовослужбовців, штаб-сержанта ОСОБА_11 , було виявлено у підвалі зруйнованого під`їзду без ознак життя та евакуйовано, тоді як штаб-сержанта ОСОБА_14 та старшого солдата ОСОБА_7 під час проведення пошукових дій виявлено не було. Актом також установлено, що обставин та фактів, які б свідчили про добровільну здачу в полон, дезертирство або інше умисне ухилення від військової служби, не виявлено. Крім того, в акті зазначено, що Львівським районним управлінням поліції №1 ГУНП у Львівській області відкрито кримінальне провадження №12023141360000822 від 29.03.2023 року за фактом зникнення безвісти ОСОБА_7 .
Із письмових пояснень капітана ОСОБА_13 вбачається, що до виконання бойового завдання було залучено групу снайперів у складі штаб-сержанта ОСОБА_11 , штаб-сержанта ОСОБА_12 , старшого солдата ОСОБА_7 та водія — солдата ОСОБА_15 . Після прибуття до району ведення бойових дій близько 06:20–06:25 год. по позиції групи було нанесено артилерійський та ракетний удар, унаслідок чого будівля завалилася, а зв`язок із групою було втрачено. Під час проведення пошукових заходів у підвалі зруйнованої будівлі було виявлено штаб-сержанта ОСОБА_11 без ознак життя. Водночас ОСОБА_7 та штаб-сержанта ОСОБА_12 виявлено не було. Огляд місця події комісією не проводився через високу інтенсивність бойових дій у зазначеному районі.
Судом встановлено, що сповіщенням №197 від 27 березня 2023 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що її чоловік, ОСОБА_7 , зник безвісти 24 березня 2023 року під час виконання бойового завдання у ході воєнних дій поблизу м. Бахмут Бахмутського району Донецької області.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 є учасником бойових дій, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру ветеранів війни №20250219-00008455 від 19.02.2025 року. 
Згідно з витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20250128-2726, ОСОБА_7 значиться як особа, яка зникла на території бойових дій під час воєнних дій.
Із відповіді Державного підприємства «Український Національний центр розбудови миру» №06-04/40411 від 14.11.2025 року вбачається, що відомості про перебування ОСОБА_7 у полоні держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста відсутні. Також відсутня інформація щодо стану його здоров`я чи підтвердження перебування у полоні з інших відкритих джерел.
Крім того, відповіддю Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених при Службі безпеки України №34.7-23357 від 19.11.2025 року повідомлено, що адміністратором Реєстру оборонців України, які перебувають у полоні, є Державне підприємство «Український Національний центр розбудови миру», яке володіє вичерпною інформацією щодо фактів перебування осіб у полоні держави-агресора.
Разом з тим, як вбачається із відповіді за вих. № 08-04/18519 від 07.04.2026 року, за електронним цифровим підписом директора ДП «Український національний центр розбудови та миру» Бабійчук Н. М., яка надійшла на адресу суду 07.04.2026 року, що за наявною інформацією відомості про ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесені до реєстру НІБ, однак відомості про перебування запитуваної особи в полоні відсутні, зазначено, що НІБ не наділене повноваженнями щодо самостійного встановлення місця перебування (розшуку)військовослужбовців чи цивільних осіб, які потрапили в полон (затримані, взяті у заручники, депортовані тощо), розшуку осіб, обліку поранених та загиблих. Окрім того, держава-агресор не надає інформацію про місце тримання та стан здоров?я громадян України, які перебувають в полоні держави-агресора. Станом на дату надходження ухвали, інформація від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного Комітету Червоного Хреста про ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до НІБ не надходила. 
15.04.2026 року через канцелярію суду, на виконання вимог ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.04.2026 року, за електронним цифровим підписом керівника Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб, внаслідок агресії проти України при СБУ ОСОБА_16 , надійшла відповідь, що в обліку Об?єднаного центру наявна інформація про зникнення військовослужбовця військової
частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак офіційні фактичні дані щодо місцезнаходження, в т. ч. утримання в полоні держави-агресора, вказаного військовослужбовця в Об?єднаному центрі відсутні.
Також, 23.04.2026 року на адресу суду надійшла інформація на виконання вимог ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.04.2026 року, за вих. № 19/114/14-10233-2026 від 16.04.2026 року, за електронним цифровим підписом директора ЛНДЕКЦ МВС України Романа Благути, згідно якої у Львівському НДЕКЦ МВС, на підставі постанови слідчого СВ Львівського РУП №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції Івана Семенюка від 29.03.2023 року про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи у кримінальному провадженні №12023141360000822 від 29.03.2023,
проведено судову молекулярно-генетичну експертизу зразка букального епітелію ОСОБА_6 , яка являється матір?ю зниклого безвісти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку оформлено висновком експерта від 13.06.2023 № CE-19/114-23/6661-БД та передано у розпорядження вищевказаного слідчого. Також зазначено, що встановлений ДНК-профіль ОСОБА_6 судовими експертами Львівського НДЕКЦ МВС скеровано 14.06.2023 року до Електронного реєстру геномної інформації людини, адміністратором якої є Державний науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України, де по ньому здійснюються перевірки на збіги по спорідненості з ДНК-профілями невпізнаних тіл, а інформація про позитивні результати такої перевірки скеровується особі, яка призначила експертизу у кримінальному провадженні.
Також із Управління з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (Секретаріату Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин) Міністерства внутрішніх справ України, за електронним цифровим підписом начальника управління (керівника Секретаріату Уповноваженого) Валентини Акуленко надійшов лист про «Про розгляд звернення» згідно змісту якого встановлено, що Управління (Секретаріат Уповноваженого) володіє інформацією про факт зникнення безвісти за особливих обставин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак на цей час інформація про його фактичне місцезнаходження відсутня. Відомості стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 внесені до Єдиного реєстру осіб зниклих безвісти за особливих обставин. За інформацією Національної поліції України, установлено, що слідчим відділом Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області проводиться досудове розслідування в окремому кримінальному провадженні від 29.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України, за фактом безвісного зникнення ОСОБА_7 при виконанні бойового завдання в районі населеного пункту Бахмут Донецької області. На даний час відомості щодо загибелі чи перебування ОСОБА_7 у полоні, відсутні. ОСОБА_7 оголошено в розшук як безвісти зниклу особу та заведено ОРС «Розшук». Відомості щодо його розшуку внесені до обліків інформаційно - комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» із зазначенням відмітки про зникнення безвісти за особливих обставин. На цей час місцезнаходження ОСОБА_7 не встановлено, однак ініціатором розшуку вживаються необхідні заходи, спрямовані на отримання відомостей про долю зниклого, зокрема щодо можливої загибелі або потрапляння в полон та перевіряється інша інформація, яка може сприяти його розшуку. Висновок, про наявність обставин що свідчать про смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Уповноваженим з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин не складався.
За місцем проживання з 24.03.2023 року про місцезнаходження чи перебування військовослужбовця відомості відсутні.
Статтею 46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.
В силу ч.2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.
Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України, при цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою.
Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини матеріально правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Суд вважає за необхідне зазначити, що оголошення фізичної особи померлою у судовому порядку можливе у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті.
Враховуючи наведені обставини, суд відхиляє доводи представника заінтересованої особи Міністерства оборони України щодо неможливості відрахування шестимісячного строку передбаченого ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення бойових дій, та вважає за необхідне наголосити для таких, що законодавець чітко розмежовує поняття «воєнні дії», «збройний конфлікт» та «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України оперує саме категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», не пов`язуючи їх із запровадженням, скасуванням чи припиненням воєнного стану. Відтак підстави для ототожнення цих понять та прив`язки початку перебігу відповідних строків до воєнного стану відсутні, а такі доводи сторін є необґрунтованими. У той же час, положення речення другого частини другої статті 46 ЦК України не містять конкретизації умов застосування шестимісячного строку, що свідчить про надання суду дискреційних повноважень оцінювати обставини кожної справи індивідуально. Застосування такого строку є виправданим за наявності достатніх підстав вважати, що особа загинула внаслідок воєнних дій або збройного конфлікту, та за відсутності обґрунтованих підстав очікувати появи нових відомостей щодо її місцезнаходження.
Словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.
Суд вважає за необхідне насамперед наголосити, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди, зокрема у справі, що розглядається, враховує правову та соціальну мету звернення заявника, ОСОБА_17 , яка має намір увіковічити пам`ять свого чоловіка, ОСОБА_7 , а також реалізувати своє право на отримання частини одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а також бере до уваги, що чинним законодавством встановлено обмежений строк для реалізації права на отримання зазначеної допомоги. У зв`язку з цим своєчасне вирішення питання про оголошення особи померлою має істотне значення для забезпечення реалізації заявником її законних прав, зокрема щодо оформлення спадкових прав та отримання гарантованих державою соціальних виплат.
Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.
Частиною другою статті 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.
Зокрема, у справі наявні матеріали службового розслідування військової частини щодо обставин зниклого безвісти, ймовірної загибелі ОСОБА_7 24.03.2023 року, відомості державних органів та міжнародних інституцій щодо відсутності інформації про перебування такого у полоні.
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, з якого вбачається, що бойові дії на території м. Бахмут Бахмутської міської територіальної громади почались 24.02.2022 року, такі завершені 12.12.2023 року.
Шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, у розглядуваній справі має відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі ОСОБА_7 (населений пункт Бахмут Бахмутської міської територіальної громади Донецької області), тобто у даному випадку з 12.12.2023 року, а отже на момент звернення ОСОБА_1 вказаний строк сплив.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області), від 24 грудня 2025 року у справі № 692/95/25 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в населеному пункті Одрадівка Бахмутського району Донецької області), від 21 січня 2026 року у справі № 127/11048/24 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області), від 18 лютого 2026 року у справі № 759/22513/24 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в населеному пункті Олександропілля Попаснянського району Луганської області).
Також, суд критично оцінює позицію представника заінтересованої особи, яка ґрунтується виключно на тому, що з моменту зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_7 і до теперішнього часу до військової частини не надходило жодної інформації щодо його місцеперебування, перебування в полоні чи виявлення його тіла, оскільки така не підтверджена жодними належними та допустимими доказами, більше того, суд враховує, що надані в ході розгляду матеріали містять достатні підстави для встановлення факту загибелі військовослужбовця  ОСОБА_7 що унеможливлює подальше заперечення його смерті.
Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_7 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.03.2023 року № 79 справи та посаду стрільця-снайпера 1 відділення снайперів 2 взводу снайперів роти снайперів військової частини НОМЕР_1 прийняв, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 року №42 25 лютого 2022 року вибув до району виконання бойових завдань, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.09.2023 року № 3392 встановлено, що стрілець-снайпер 1 відділення снайперів 2 взводу снайперів роти снайперів військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання обов?язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійсненні відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, за обставин, що загрожували смертю, внаслідок дій з боку Збройних сил Російської Федерації в районі ведення бойових дій, зник безвісти за відсутності ознак умисного ухилення від проходження військової служби (добровільна здача в полон, дезертирство тощо).
Вказані обставини з достатньою вірогідністю підтверджують загибель ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час захисту Батьківщини та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі населеного пункту Бахмут Донецької області.
Відповідно до пункту 8 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
В той же час, до видання уповноваженим органом свідоцтва про смерть військовослужбовця таке право об`єктивно не існує і родичі загиблих не мають можливості звернутись за отриманням одноразової грошової допомоги. Таке право і така можливість виникає виключно після отримання ними свідоцтва про смерть.
Суд враховує, що оголошення ОСОБА_7 померлим є необхідним заявниці для реалізації права на спадкування та права на соціальний захист членів сімей загиблих військовослужбовців.
З урахуванням наведеного, у суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених у заяві заявницею, вони об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам та вказують на наявність підстав для оголошення ОСОБА_7 померлим.
Згідно з ч. 3 ст.46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_7 пропав безвісти 24.03.2023 року внаслідок артилерійського обстрілу в районі населеного пункту Бахмут Донецької області. Пошукові заходи здійснити неможливо через те, що на місці події знаходиться ворог. Тобто, за обставин, що загрожували йому смертю, до теперішнього часу на зв`язок з рідними не виходив, за медичною допомогою не звертався та відсутні будь-які відомості про місце його перебування, а тому є всі підстави вважати, що він помер.
Суду не надано жодних належних доказів, які б містили інформацію про відоме місце перебування ОСОБА_7 у тому числі про те, що він на даний час протиправно позбавлений волі та перебуває у полоні.
Таким чином, на підставі зібраних доказів встановлено, що з 24.03.2023 відсутні відомості про місце перебування ОСОБА_7 (під час збройного конфлікту в районі населеного пункту Бахмут Донецької області під час захисту Батьківщини), а тому суд вважає, що заява є обґрунтованою та є всі підстави оголосити  ОСОБА_7 померлим.
Разом з тим суд враховує, що визнання особи померлою для заявниці має юридичне значення.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для оголошення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим.
Оскільки, матеріали справи дають можливість встановити день вірогідної смерті ОСОБА_18 то оголосити його померлим слід з ІНФОРМАЦІЯ_3 . Водночас підстав для визначення конкретного часу смерті - 06:25 год. - суд не вбачає, оскільки надані докази містять лише орієнтовні відомості щодо часу артилерійського обстрілу та руйнування будівлі («приблизно о 06:20–06:25 год.»), а достовірних та беззаперечних доказів настання смерті саме о 06:25 год. матеріали справи не містять.
Разом з тим, заявницею заявлено вимогу про встановлення факту, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загинув під захисту Батьківщини – забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану 24.03.2023 року, о 06:25 год., у місті Бахмут, Бахмутського району, Донецької області.
Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).
Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особина території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України встановлено статтею 317 ЦПК України, згідно якої заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.
Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, і триває по даний час.
Відповідно до вимог п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Відповідно до статті 17Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Згідно з Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 підставою для державної реєстрації смерті, зокрема є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о); рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
У заявниці відсутній документ встановленої форми про смерть її чоловіка, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, а тому орган державної реєстрації актів цивільного стану не може провести державну реєстрацію смерті.
Суд зазначає, що у відповідності до ст.319 ЦПК України факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Юридичний факт встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника.
Суд погоджується з тим, що заявниці для реалізації її прав на прийняття спадщини після смерті чоловіка та інших прав, передбачених чинним законодавством України у разі загибелі військовослужбовця необхідно встановити факт смерті чоловіка-військовослужбовця та причинно-наслідковий зв`язок між його смертю та військовою агресією російської федерації.
При цьому суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 5 грудня 2022 року по справі №490/6057/19-ц, згідно якої встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії рф проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.
Водночас указані докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_7 24.03.2023 року, о 06:25 год., а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього.
Ураховуючи викладене, виходячи зі змісту положень ст.ст. 43, 46 ЦК України, ст.ст. 305, 306 ЦПК України, суд вважає, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі, у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним є звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (ч. 2 ст. 46 ЦК України), а не із вимогами про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22, від 08 жовтня 2025 року у справі № 357/9150/24.
Таким чином, підстави для задоволення заяви в частині про встановлення факту смерті ОСОБА_7 (військовослужбовця) під час захисту Батьківщини – забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану 24.03.2023 року, о 06:25 год., у місті Бахмут, Бахмутського району, Донецької області за п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України наразі відсутні.
Крім того, суд звертає увагу для сторони заявника, що заявлені вимоги про оголошення фізичної особи померлою та про встановлення факту смерті особи за своєю правовою природою є відмінними між собою, мають певні особливості та різні правові наслідки, регулюються різними нормами матеріального та процесуального права, а відтак у даному випадку є взаємовиключними.
Так, інститут оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia), врегульований статтями 46–48 ЦК України, застосовується у разі відсутності достовірних та беззаперечних доказів смерті особи, однак за наявності обставин, що дають підстави припускати її загибель. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, тобто техніко-правовим прийомом, за допомогою якого суд визнає існування юридичного факту смерті особи за відсутності неспростовних доказів такого факту, у зв`язку з їх відсутністю або недостатністю.
Натомість встановлення факту смерті особи відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України можливе лише за умови достовірного підтвердження самої події смерті, часу, місця та обставин її настання належними та допустимими доказами, однак за неможливості проведення державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану.
Таким чином, при встановленні факту смерті суд виходить із доведеності смерті особи як беззаперечного юридичного факту, тоді як при оголошенні особи померлою суд лише допускає юридичне припущення смерті особи (praesumptio mortis) за наявності високого ступеня ймовірності її загибелі. Вказані правові конструкції не можуть застосовуватися одночасно щодо однієї й тієї ж особи та за одних і тих самих обставин, оскільки взаємно виключають одна одну.
Подібна правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 та від 08 жовтня 2025 року у справі № 357/9150/24, у яких зазначено, що у разі відсутності достовірних доказів смерті особи належним способом захисту є звернення із заявою про оголошення особи померлою, а не про встановлення факту смерті.
При цьому суд бере до уваги об`єктивні обставини, пов`язані із триваючою збройною агресією російської федерації проти України, веденням активних бойових дій, випадками потрапляння військовослужбовців у полон, відсутністю можливості евакуації тіл загиблих із районів бойових дій, а також складністю ідентифікації осіб.
Зокрема, регулярні обміни військовополоненими підтверджують, що особи, які тривалий час вважалися безвісти зниклими або навіть загиблими, фактично можуть перебувати у полоні та бути звільненими через значний проміжок часу. Широкого суспільного резонансу набула ситуація, коли військовослужбовець, якого у 2022 році було визнано загиблим, а у 2023 році після проведення ДНК-експертизи поховано, під час обміну військовополоненими 05 лютого 2026 року повернувся в Україну живим.
Суд також враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні у справі «Україна та Нідерланди проти Росії» (об`єднані заяви № 8019/16, 43800/14, 28525/20 та 11055/22) від 09 липня 2025 року, у якому ЄСПЛ констатував системні порушення прав людини у контексті збройного конфлікту на території України, зокрема незаконне утримання осіб без зв`язку із зовнішнім світом та відсутність інформації про їхню долю. ЄСПЛ звернув увагу на численні випадки насильницьких зникнень, незаконного позбавлення волі та утримання осіб у місцях несвободи без можливості встановлення їх місцезнаходження.
Наведені обставини свідчать про існування реального ризику помилкового встановлення факту смерті особи у випадках, коли така особа фактично може перебувати у полоні або в інших умовах, що об`єктивно унеможливлюють встановлення її місцезнаходження. За таких умов застосування механізму встановлення факту смерті за відсутності беззаперечних доказів смерті суперечило б правовій природі цього інституту та могло б призвести до передчасного юридичного констатування смерті людини, яка фактично є живою.
За наведених обставин суд доходить висновку, що надані заявницею докази у своїй сукупності свідчать лише про наявність обґрунтованого припущення загибелі ОСОБА_7 під час виконання обов`язків військової служби у районі ведення бойових дій, однак не підтверджують достовірно та беззаперечно сам факт його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 о 06:25 год. у місті Бахмут Донецької області, а тому правові підстави для встановлення факту смерті відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України відсутні.
З огляду на вказане подана заява підлягає частковому задоволенню.
Водночас, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою (частина перша статті 48 ЦК України). Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12-13,46-48,229,247,258,259,263-265,293,305-308, 315, 354,355 ЦПК України, ст. ст.46,47 ЦК України, суд, -
у х в а л и в :
заяву ОСОБА_19 – задоволити частково.
Оголосити померлим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження - Україна, Львівська область, місто Львів, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який загинув за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час виконання обов?язків військової служби та захисту Батьківщини, внаслідок забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України.
Датою смерті громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцем смерті - населений пункт Бахмут, Бахмутського району, Донецької області.
В задоволенні решти вимог заяви – відмовити.
Допустити негайне виконання рішення.
Роз`яснити, що у разі появи фізичної особи, яку було оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, особою, яку було оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою може бути подано заяву до суду за місцеперебуванням особи або до суду, який ухвалив рішення про оголошення особи померлою, про скасування рішення про оголошення фізичної особи померлою, передбаченому ст. 309 ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_10 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Заінтересована особа: Міністерство оборони України, код ЄДРПОУ 00034022, м. Київ, проспект Повітряних Сил, 6.
Заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .
Заінтересована особа: Личаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції, код ЄДРПОУ 33286481, м. Львів, вул. Зелена, буд. 77.
Заінтересована особа: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_12 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Заінтересована особа: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_13 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Заінтересована особа: ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_14 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 15.05.2026 року.

Суддя: І. І. Мельничук 

Присяжні: Мазур І. Р.

Боцвін В. С.