Дата документу 23.06.2026 Справа № 336/11763/24

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 336/11763/24 Головуючий у І інстанції: Дацюк О.І.
Провадження № 22-ц/807/677/26 Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 червня 2026 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого Полякова О.З.,
суддів Кочеткової І.В.,
Кухаря С.В.,
секретар Пантюх Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2025 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії,

У С Т А Н О В И Л А: 

У листопаді 2024 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії.
В обґрунтування позову зазначено, що 14.11.2020 працівники ПАТ «Запоріжжяобленерго» провели перевірку дотримання Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП № від 14.03.2018, за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_1 .
Перевіркою встановлено самовільне підключення електричної проводки до електричних мереж ПАТ «Запоріжжяобленерго» з порушенням схеми обліку без укладання договору з оператором системи розподілу.
За цим фактом порушення Правил на підставі п. 8.2.6, було складено акт № 10004013 від 14.11.2020.
Відповідно до п. 8.2.6, п.п. 6 п. 8.4.2, п.п. 2 п. 8.4.8, п. 8.4.13 Правил, товариство визначило обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил, і виписало рахунок на суму 21091,60 грн. 
Товариство також зазначало, що на час складання акту про порушення № 10008751 від 25.01.2022 між позивачем та відповідачем були відсутні договірні відносини, відповідач споживав електричну енергію без достатньої правової підстави.
До часу звернення до суду з позовом, відповідач вартості необлікованої електричної енергії в сумі 21091,60 грн не сплатив.
Посилаючись на означені обставини, а також на ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, ПАТ «Запоріжжяобленерго» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства суму боргу у розмірі 21091,60 грн за не обліковану електричну енергію та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Рішенням від 08 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя залишив позов без задоволення.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду, АТ «Запоріжжяобленерго» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2025 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що законодавством не обмежується право особи мати декілька місць проживання, тому фактичне проживання особи підтверджується саме використанням майна.
Пп.1.1.2 п.1.1. ПРРЕЕ визначено, що об`єкт побутового споживача квартира, житловий будинок (частина будинку), приватне домогосподарство, садовий будинок та інші об`єкти житлової нерухомості , визначені у пункті 14.1.129 Податкового кодексу України, що належать індивідуальному побутовому споживачу на праві власності або користування та яким присвоєні окремі адреси, а також земельна ділянка, призначена для індивідуального житлового будівництва зазначених об`єктів житлової нерухомості. 
Тобто, отримувачем послуг є всі фізичні особи, які користуються житловим будинком та відповідно яким за законом належить право власності або право користування житловим будинком за вказаною адресою. 
Фактично проживання та реєстрація ОСОБА_1 за цією адресою підтверджується довідкою № 25 голови квартального комітету №126 Шевченківського району м. Запоріжжя, тому, саме ОСОБА_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , є особою, яка має право користування цим житловим будинком та отримувачем всіх житлово-комунальних послуг.
Голова відповідного квартального комітету наділена відповідними повноваженнями щодо прийому громадян та ведення їх обліку за віком, місцем роботи чи навчання, які мешкають у межах території діяльності органу самоорганізації населення, однак суд першої інстанції неправомірно не взяв до уваги доказ проживання відповідача за вказаною адресою.
На думку позивача, оскільки п. 2.1.3. глави 2.1. розділу ІІ ПРРЕЕ передбачено, що ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач, наявність реєстрації відповідача за однією адресою, фактичне проживання за адресою в будинку, у якому було виявлено порушення ПРРЕЕ та складено Акт про порушення ПРРЕЕ №10004013 від 14.11.2020, не позбавляло його бути користувачем послуг саме будинку АДРЕСА_1 , тому саме на ОСОБА_1 покладено обов`язок щодо виконання приписів ПРРЕЕ.
Обов`язок сплачувати за спожиту електроенергію у споживача виникає не лише з умов договору про постачання електроенергії, але і з вимог чинного законодавства, яке регулює цей вид правовідносин.
У цій справі суд першої інстанції не застосував норму права, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а саме: пп.10 п.5.5.5 ПРРЕЕ в частині зобов`язання споживача узгоджувати з оператором системи нові підключення на об`єкті; п.6.5.7., п.6.5.10., п.6.5.13. Кодексу комерційного обліку електричної енергії в частині складання представниками оператора системи актів технічної перевірки у випадку нових підключень та переобладнання внутрішньої електропроводки споживачем на об`єкті. Не дослідив доказів та обставин відсутності узгодження споживачем безоблікового підключення електропроводки споживача від повітряної лінії опора №5 РБ-3 КТП №183 для забезпечення електроживлення гаражу.
Крім того, АТ «Запоріжжяобленерго» зазначає, що суд першої інстанції не врахував того факту, що рішення комісії, оформлене протоколом № 702 від 21.12.2020 засідання комісії з розгляду актів, не оскаржене в судовому порядку, на час розгляду справи воно набрало чинності.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
У судовому засіданні представник АТ «Запоріжжяобленерго» Глазунов В.С. наполягав на задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення просив скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства. Клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності відповідача.
Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені у статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.
Відмовляючи задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем викладених у позові підстав для стягнення вартості не облікованої електричної енергії з ОСОБА_1 , оскільки позивач не довів належними доказами ні того, що відповідач є власником приміщення, ні факту користування ОСОБА_1 послугами з постачання електричної енергії, а як наслідок порушення умов використання електричної енергії внаслідок самовільного підключення до електромереж.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.
Суд першої інстанції встановив, підтверджено матеріалами справи та не заперечували сторони, що за відомостями Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04.04.2000 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
14.11.2020 три працівники ПАТ «Запоріжжяобленерго» склали Акт про порушення №10004013 за участі споживача ОСОБА_1 , згідно з яким, встановлено, що споживач при користуванні електричною енергією у приміщенні гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , порушив п. 2.3.4., п. 5.5.5. ПРРЕЕ, а саме самовільне підключення електропроводки до електричної мережі ПАТ «Запоріжжяобленерго» з порушенням схеми обліку. Підключення електропроводки споживача від повітряної лінії опора №5 РБ-3 КТП №183 без укладання договору з оператором системи. Порушення виявлено під час технічної перевірки, продемонстровано споживачу.
Працівники здійснили відключення електропроводки гаража.
ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив ознайомлення з актом про порушення, відмовився від надання зауважень.
ОСОБА_1 також під підпис був ознайомлений з додатком №1 до акту про порушення-схемою електроживлення споживача за адресою: АДРЕСА_1 , а також про дату та місце розгляду складеного акта про порушення.
Згідно з протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ № 709 від 21.12.2020, комісія ухвалила рішення: виконати розрахунок недооблікованої електроенергії по акту Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 зі змінами, внесеними постановою НКРЕ КП № 1525 від 18.07.2019, п. 8.2.6., п.п. 6 п. 8.4.2., п.п. 2 п. 8.4.8., п. 8.4.13. нарахування за актом внести на особовий рахунок № НОМЕР_1 за місцем проживання споживача за період з 14.05.2020 до 14.11.2020.
ОСОБА_1 був присутнім на засіданні комісії та під підпис отримав другий примірник протоколу, розрахунок, рахунок на сплату не облікованої електроенергії, рахунки на оплату вартості наданих послуг.
21.12.2020 позивач здійсненив розрахунок обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ, відповідно до якого, за період з 14.05.2020 до 14.11.2020, вартість не облікованої електроенергії складає 21091,60 грн.
Також до позову долучено копію паспорту на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію картки фізичної особи – платника податків на ім`я ОСОБА_1 , а також копію акту №25 підтвердження фактичного проживання, складену головою квартального комітету №126 Шевченківського району м. Запоріжжя.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Правовідносини у сфері постачання та споживання електроенергії регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ).
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.
Згідно з п. 1.1.2 ПРРЕЕ, об`єкт побутового споживача - житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування; побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. 
Згідно з п. 2.1.3 ПРРЕЕ, споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності паспорта точки розподілу. У разі надання послуги з приєднання до електричних мереж ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є оператор системи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» правопорушеннями на ринку електричної енергії є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; розкомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна таких об`єктів; пошкодження приладів обліку, використання приладів обліку електричної енергії, неповірених або неатестованих в установленому порядку; створення перешкод у здійсненні державного енергетичного нагляду (контролю); порушення правил охорони електроенергетики; дії, що перешкоджають оперативному персоналу та посадовим особам об`єктів електроенергетики виконувати свої службові обов`язки.
Відповідно до п. 8.2.5 ПРРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил.
Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень.
В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням:
меж балансової належності;
перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення;
номінальної сили струму спрацювання комутаційних апаратів, задіяних у схемі підключення;
фазування лічильника на дату оформлення акта про порушення.
Споживачі, представники оператора системи, інші особи, присутні при перевірці, під час здійснення перевірки електроустановок мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявлених порушень та/або відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення, про що зазначається в акті про порушення.
В акті про порушення заповнюються всі графи та рядки без пропусків. Виправлення чи підчищення не допускаються. Текст повинен бути однозначним, без можливості подвійного тлумачення.
В акті зазначаються заходи, яких було вжито або яких необхідно вжити для усунення допущених порушень.
Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.
Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи).
У разі відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписати акт про порушення в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт про порушення вважається дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи та незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування, інший споживач тощо) за умови посвідчення цієї особи або більше одного уповноваженого представника оператора системи, а відмова споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення підтверджується відеозйомкою.
До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в цьому акті.
Представники оператора системи перед складанням акта про порушення зобов`язані повідомити споживача про його право внести пояснення та зауваження до акта, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.
Згідно з п. 8.2.6. ПРРЕЕ на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.
Комісія з розгляду актів про порушення створюється оператором системи і має складатися не менше ніж з 3 уповноважених представників оператора системи.
Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення.
Колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутня інформація щодо власника приміщення гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , клопотань про її витребування позивач не заявляв, як і відсутні докази перебування цього приміщення у користуванні саме відповідача.
Акт № 25 голови квартального комітету № 126 Шевченківського району м. Запоріжжя не може бути таким доказом, оскільки предметом огляду комісії, яка його склала, не було приміщення гаражу, у якому зафіксовано порушення.
Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про відмову у задоволені позовних вимог, оскільки позивач не надав суду належних доказів того, що ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надає ПАТ «Запоріжжяобленерго» за адресою, зазначеною в акті від 14.11.2020, адже в процесі розгляду справи не встановлено ні власника приміщення гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ні фактичних користувачів послуг ПАТ «Запоріжжяобленерго» за цією адресою.
Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, вже були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд перевірив доводи апелянта та дійшов висновку, що вони є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги, є ідентичними позовній заяві, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, висновки суду є достатньо аргументованими, при цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить, її доводи зводяться до переоцінки доказів та не свідчать про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу ПАТ «Запоріжжяобленерго» слід залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2025 року – без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» – залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2025 року в цій справі – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складений 03 липня 2026 року.

Головуючий

Судді