Справа № 560/5937/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

06 червня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом Хмельницього міжрегіонального управління Міністерства юстиції України , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні позивача Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області до Хмельницької обласної організації Ленінської комуністичної спілки молоді України про заборону та примусовий розпуск організації,

ВСТАНОВИВ:

Хмельницьке міжрегіональне управління Міністерства юстиції України звернулось до суду з позовом до Хмельницької обласної організації Ленінської комуністичної спілки молоді України ( далі також Організація), в якому просить:
- заборонити та примусово розпустити (ліквідувати) Хмельницьку обласну організацію Ленінської комуністичної спілки молоді України, 
- звернути до негайного виконання рішення про примусовий розпуск (ліквідацію), 
- призначити ліквідатором керівника організації з метою забезпечення виконання рішення.
В обґрунтування позову зазначає, що вбачаються ознаки антиконституційної діяльності відповідача, яка спрямована на шкоду національним інтересам України. Зазначає, що відповідачем здійснюються дії, які направлені на порушення конституційного ладу в Україні, порушення суверенітету та підрив її безпеки, відтак, наявні підстави для припинення діяльності в судовому порядку. 
На офіційну адресу відповідача скеровано ухвалу суду від 14.04.2026 про відкриття провадження у справі. Поштове відправлення не вручене адресату з незалежних від суду причин.
Відповідно до ч. 11 ст. 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Повідомлення про розгляд справи без виклику сторін по справі №560/5937/26 розміщене 27 квітня 2026 на офіційному веб-сайті судової влади України за посиланням https://adm.km.court.gov.ua/sud2270/gromadyanam/1/2016762/ та офіційному веб-сайті Хмельницького окружного адміністративного суду за посиланням https://kmoas.gov.ua/povidomlennya-hmel-nic-ka-oblasna-organizaciya-lenins-koji-komunistichnoji-spilki-molodi-ukrajini-pro-rozglyad-spra, що підтверджується відповідною довідкою.
Хмельницька обласна організація Ленінської комуністичної спілки молоді України не скористалась правом на подачу відзиву на позов, відтак суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Третя особа без самостійних вимог пояснення по суті спору не надала. 
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке. 
Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 09.12.2002 зареєстровано Хмельницьку обласну організацію Ленінської комуністичної спілки молоді України (далі - Організація). 
Відомості про юридичну особу 09.12.2002 внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (запис №1673176000011167). 
Організація здійснює діяльність на підставі Статуту. Місцезнаходження юридичної особи: вул. Гагаріна ( на даний час Героїв Маріуполя) 4/1, м. Хмельницький. 
Керівником та особою, яка має право представляти Організацію відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 ) 
04.03.2026 до Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшов лист Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області від 27.02.2026 №72.172/5/3/1-966, у якому порушується питання щодо діяльності Організації та можливості її заборони у зв`язку з наявністю ознак загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України.
З листа управління Служби безпеки України у Хмельницькій області вбачається, що Служба безпеки України володіє даними, що свідчать про існування загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України з боку Хмельницької обласної організації Ленінської комуністичної спілки молоді України. Положеннями статуту Організації визначено, що її діяльність спрямована на поширення серед молоді марксистсько - ленінського вчення. Викладені у статуті Організації напрямки діяльності містять ідеологічне підґрунтя, яке може бути використане для здійснення інформаційної діяльності, співзвучної наративам держави -агресора, ідеологічної орієнтації на політичну модель, не сумісну з принципами сучасної демократичної та суверенної державності. Зазначене може розглядатись як підґрунтя для пропагування ідеології, історично пов`язаної з комуністичним тоталітарним режимом, а також механізмів її поширення. 
Управлінням Служби безпеки України у Хмельницькій області також ініційоване поглиблене дослідження та аналіз змісту Статуту Хмельницької обласної організації Ленінської комуністичної спілки молоді України із залученням спеціаліста філологічної галузі. Відповідно до висновку спеціаліста від 12.02.2026 (реєстр. №71, вхід. №935/204 від 23.02.2026), проведеного за результатами логіко-змістового, лексико-семантичного та контекстуально-інтерпретаційного аналізу статуту Організації від 27.04.1996 ( далі також Статут), встановлено таке:
- у тексті Статуту відсутні прямі згадки про державу-агресора чи окупаційну адміністрацію, однак з огляду на те, що марксистсько-ленінська ідеологія історично є ідеологічною основою радянської державної моделі, правонаступницею якої позиціонує себе рф, зазначені положення містять ідеологічне підґрунтя, яке може бути використане для здійснення інформаційної діяльності, співзвучної наративам держави-агресора;
- текст Статуту містить ознаки ідеологічної орієнтації на політичну модель, не сумісну з принципами сучасної демократичної та суверенної державності, що може розглядатись як ідеологічне підґрунтя для заперечення самостійності держави;
- текст Статуту містить ознаки вербальної репрезентації та пропагування ідеології, історично пов`язаної з комуністичним тоталітарним режимом, а також передбачає механізми її поширення.
Позивач, вважаючи, що у діяльності вказаної Організації містяться ознаки антиконституційної діяльності на шкоду національним інтересам України, звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 36 Конституції України громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.
Статтею 37 Конституції України передбачено, що утворення і діяльність політичних партій та громадських організацій, програмні цілі або дії яких спрямовані на ліквідацію незалежності України, зміну конституційного ладу насильницьким шляхом, порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підрив її безпеки, незаконне захоплення державної влади, пропаганду війни, насильства, на розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, посягання на права і свободи людини, здоров`я населення, забороняється. Політичні партії та громадські організації не можуть мати воєнізованих формувань. Заборона діяльності об`єднань громадян здійснюється лише в судовому порядку.
Міністерство юстиції України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, зокрема, що реалізує державну правову політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи.
Згідно з Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 №755-IV суб`єктом державної реєстрації є територіальні органи Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі - у разі державної реєстрації первинних, місцевих, обласних, регіональних та республіканських професійних спілок, їх організацій та об`єднань, структурних утворень політичних партій, регіональних (місцевих) творчих спілок, територіальних осередків всеукраїнських творчих спілок, місцевих, обласних, республіканських Автономної Республіки Крим, Київської та Севастопольської міських організацій роботодавців та їх об`єднань, постійно діючих третейських судів, громадських об`єднань, їх відокремлених підрозділів, громадських об`єднань, що не мають статусу юридичної особи.
Законом України "Про громадські об`єднання" від 22.03.2012 №4572-VI визначено правові та організаційні засади реалізації права на свободу об`єднання, гарантованого Конституцією України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, порядок утворення, реєстрації, діяльності та припинення громадських об`єднань.
Відповідно до частин 1-3 ст. 4 Закону України "Про громадські об`єднання" утворення і діяльність громадських об`єднань, мета (цілі) або дії яких спрямовані на ліквідацію незалежності України, зміну конституційного ладу насильницьким шляхом, порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підрив її безпеки, незаконне захоплення державної влади, пропаганду війни, насильства, на розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, посягання на права і свободи людини, здоров`я населення, пропаганду російської імперської політики та її символіки, комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та їхньої символіки, порушення рівноправності громадян залежно від їх раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками; поширення відомостей, що містять виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього конфлікту, громадянського конфлікту, громадянської війни, заперечення тимчасової окупації частини території України; пропаганду російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії Російської Федерації проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну, забороняються.
Інші обмеження права на свободу об`єднання, у тому числі на утворення і діяльність громадських об`єднань, можуть бути встановлені виключно законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.
Статтею 25 Закону України "Про громадські об`єднання" визначені способи припинення діяльності громадського об`єднання. Припинення діяльності громадського об`єднання здійснюється: 1) за рішенням громадського об`єднання, прийнятим вищим органом управління громадського об`єднання, у визначеному статутом порядку, шляхом саморозпуску або реорганізації; 2) за рішенням суду про заборону (примусовий розпуск) громадського об`єднання.
При вирішенні спору суд виходить з того, що Закон України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" від 9 квітня 2015 № 317-VIII встановлює жорсткі межі легальної діяльності громадських формувань, які Організація порушує за кількома критеріями: 
1. Порушення заборони на пропаганду (статті 3 та 4) Закон визнає комуністичний тоталітарний режим злочинним і прямо забороняє пропаганду його ідеології. Оскільки Статут Організації не був приведений у відповідність до вимог Закону, він не відповідає вимогам законності.
2. Невідповідність найменування (п. 4 ч. 1 ст. 1) Безпосередньо сама назва Організації («Ленінська комуністична...») містить символіку комуністичного режиму. Використання таких назв прямо заборонено. У разі невиконання Організацією вимог щодо зміни найменування та статутних документів, її діяльність підлягає припиненню в судовому порядку за позовом центрального органу виконавчої влади.
Суд також враховує висновок спеціаліста від 12.02.2026 щодо того, що текст Статуту Організації містить ознаки «вербальної репрезентації та пропагування ідеології». Зазначене формує об`єктивну сторону порушення Закону №317-VIII, причому суд фіксує не лише історичну згадку, а наявність закріплених механізмів поширення цієї ідеології, що становить триваюче правопорушення. 
Суд виходить з того, що марксистсько - ленінська ідеологія не є просто альтернативною економічною теорією. В історичному контексті України та Східної Європи вона виступає інструментом тоталітарного конструювання реальності за допомогою доктрини «диктатури пролетаріату» та насильства. Ленінізм в свою чергу легітимізує класове насильство як нормативний інструмент, заперечуючи верховенство права, політичний плюралізм та концепцію невід`ємних прав людини. Для України комуністичний режим юридично тотожний державному терору (Голодомор, масові депортації, Розстріляне Відродження). Збереження комуністичних наративів у діючому Статуті - це не данина історії, оскільки Статут перетворює цю ідеологію на актуальну програму дій. 
Водночас, міжнародне право чітко розмежовує свободу слова та інституціоналізовану пропаганду людиноненависницьких режимів, не залишаючи останнім права на легальне існування. Так, Резолюція ПАРЄ №1481 (2006) встановлює: Європа офіційно констатувала необхідність міжнародного засудження злочинів тоталітарних комуністичних режимів, підкресливши, що ці режими характеризувались масовими порушеннями прав людини. Пропаганда такої ідеології визнана несумісною з європейськими цінностями. Празька декларація про європейське сумління та комунізм (2008) констатує, що ідеологія комунізму безпосередньо несе відповідальність за злочини проти людяності, прирівнюючи їх наслідки до злочинів нацизму. 
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в свою чергу захищає політичний плюралізм, водночас встановлює жорсткий бар`єр проти сил, що використовують демократичні інструменти для руйнування самої демократії. 
Відповідно до статті 17 Конвенції громадські організації чи політичні партії не можуть посилатися на ст. 11 (свобода зібрань та об`єднань), якщо їхня мета - повалення демократичного ладу чи реставрація тоталітаризму (справи «Комуністична партія Німеччини проти ФРН», «Рефах Партисі проти Туреччини»). У рішенні «Жданок проти Латвії» Велика палата ЄСПЛ визнала, що держави, які пережили комуністичний тоталітаризм, мають значно ширші межі розсуду (margin of appreciation) для обмеження діяльності організацій, пов`язаних з цим режимом, щоб запобігти загрозі його реставрації. 
Оскільки Статут Організації містить не просто згадки, а «механізми поширення» (організаційну структуру, пропаганду та залучення молоді до діяльності в руслі марксизму-ленінізму), це розглядається ЄСПЛ як активна загроза (pressing social need). У такому випадку примусова ліквідація є повністю виправданою та пропорційною.
Також суд враховує те, що марксистсько-ленінська політична модель, закладена у статутах подібних організацій, філософськи та історично несумісна з концепцією незалежної демократичної держави. В основі комуністичної доктрини лежить парадигма світової революції та «пролетарського інтернаціоналізму», яка розглядає національну державу, її кордони та суверенітет як тимчасове явище, що підлягає демонтажу на користь наднаціональних структур. Отже, статутні цілі організації, що спирається на цю модель, за замовчуванням спрямовані на ліквідацію незалежності, тому орієнтація на цю політичну модель сьогодні розглядається не як теоретична дискусія, а як історично доведений сценарій знищення української державності.
Як вже зазначалось вище, міжнародне право гарантує свободу об`єднань, але категорично відмовляє у захисті тим структурам, які використовують ці свободи для руйнування державного суверенітету та базових прав людини. 
Так, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (Стаття 22) встановлює, що користування правом на свободу асоціації підлягає обмеженням, які «необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки або громадського порядку». Діяльність організацій, що ставлять під сумнів суверенітет (навіть приховано, через ідеологічну базу), порушує ці інтереси.
У своїх висновках щодо заборони політичних партій та аналогічних заходів (Guidelines on prohibition and dissolution of political parties and analogous measures) Венеціанська Комісія зазначає, що держава має легітимне право захищати свою конституційну систему. Заборона організації є виправданою, якщо її політичний проект несумісний з демократичними принципами, а в її документах або діях простежується потенціал для підриву суверенітету. 
Декларація про принципи міжнародного права (Резолюція Генеральної Асамблеї ООН 2625) наголошує, що кожна держава має невід`ємне право обирати свою політичну, економічну, соціальну і культурну систему без втручання в будь-якій формі. Створення внутрішніх рухів, чия ідеологічна база (як довів спеціаліст у цій справі) співзвучна з наративами зовнішнього агресора (рф), розглядається як інструмент непрямого втручання та порушення суверенітету.
Європейський суд з прав людини послідовно розширює доктрину "демократії, яка здатна себе захищати", особливо коли йдеться про загрозу суверенітету та територіальній цілісності. У справі «Herri Batasuna та Batasuna проти Іспанії» ЄСПЛ визнав правомірною ліквідацію організації, чия політична модель та публічні наративи створювали загрозу державі та територіальній цілісності. Суд вирішив, що організація може просувати зміни до законів лише за умови, що засоби є легальними, а зміст запропонованої моделі сумісний з демократичними принципами. У справі «Vona проти Угорщини» ЄСПЛ закріпив право держави на превентивне втручання. Держава не зобов`язана чекати, поки організація перейде від ідеологічних закликів у своєму статуті до реального збройного заколоту чи фізичних кроків з ліквідації незалежності. Наявність структурної загрози у статутних документах (орієнтація на тоталітарну модель) є достатньою підставою для її розпуску. 
ЄСПЛ також приділяє увагу контексту, отже оскільки спеціаліст встановив, що ідеологічне підґрунтя Організації співзвучне наративам держави-агресора, ліквідація Організації розглядається не як цензура, а як критичний захід національної безпеки в умовах екзистенційної війни.
Суд звертає увагу на те, що при вирішенні спору враховується дія правового режиму воєнного стану в Україні та факт збройної агресії російської федерації проти України. У зв`язку з цим, у період збройної агресії російської федерації проти України дії відповідача оцінюються судом передусім у контексті необхідності забезпечення національної безпеки, суверенітету та територіальної цілісності держави.
Міжнародне право передбачає зміну балансу між правами особи та інтересами держави у випадку збройного нападу, надаючи пріоритет виживанню нації. Так, передбачений відступ від зобов`язань під час надзвичайної ситуації, та закріплюється право держави вживати заходи, що відступають від її звичайних зобов`язань щодо свободи об`єднань, якщо це зумовлено «гостротою становища». Ліквідація організації/об`єднання, чия ідеологія тотожна наративам окупанта, є класичним прикладом захисту «життя нації». 
У Сіракузьких принципах (Siracusa Principles) ООН роз`яснює межі обмеження прав та визначає, що обмеження в інтересах «національної безпеки» є правомірними, якщо вони спрямовані на захист існування нації, її територіальної цілісності або політичної незалежності від сили чи загрози застосування сили. 
Відповідно до Доктрини інформаційного суверенітету у сучасному міжнародному праві інформаційний простір визнається окремим доменом ведення бойових дій (поряд із суходолом, морем та кібер простором). Захист цього простору від організацій, чия діяльність формує сприятливе ідеологічне тло для агресора, є не цензурою, а актом самооборони відповідно до статті 51 Статуту ООН.
Судом враховано те, що ЄСПЛ ретельно досліджує випадки примусового розпуску організацій, розглядаючи їх крізь призму трискладового тесту (законність, легітимна мета, необхідність у демократичному суспільстві). 
Водночас, в умовах війни тест на «необхідність» проходить інакше, ніж у мирний час. У справах, пов`язаних з тероризмом та збройними конфліктами (наприклад, «Lawless проти Ірландії» або «Ірландія проти Сполученого Королівства») ЄСПЛ визнав, що національні уряди знаходяться в кращому становищі, ніж міжнародний суддя, щоб оцінити реальність загрози. У згаданій раніше справі «Herri Batasuna та Batasuna проти Іспанії» ЄСПЛ погодився з ліквідацією політичної партії не за вчинення терактів, а за те, що її публічні заяви та ідеологічна позиція формували клімат, сприятливий для терористичного угруповання ЕТА. 
Переносячи цю логіку на оцінку обставин цієї справи, суд вважає, що не є обов`язковим, щоб Організація прямо закликала до відповідних окупаційних дій. Достатнім є те, що її Статут закріплює ідеологію, яка формує лояльне ставлення до окупаційної моделі управління. В умовах повномасштабного вторгнення наявність всередині країни структур, ідеологічний апарат яких синхронізований з наративами окупанта, становить безпосередню загрозу державі та її суверенітету. Відтак, заборона / примусовий розпуск/ ліквідація є пропорційними заходами, що відповідають масштабам загрози.
Оскільки висновок про орієнтацію Організації на політичну модель, несумісну з сучасною демократичною державністю, активує дію статті 37 Конституції України, яка забороняє створення і діяльність громадських організацій, програмні цілі або дії яких спрямовані на ліквідацію незалежності України, порушення суверенітету та пропаганду комуністичного режиму, суд вбачає підстави для задоволення позову. 
Заборона діяльності відповідного громадського об`єднання є крайнім заходом правового реагування, який застосовується виключно за наявності підстав, передбачених законом, та у випадку, коли інші заходи не є достатніми для досягнення мети захисту національної безпеки, суверенітету, демократичного суспільства, прав і свобод людини.
Встановивши наявність правових підстав для заборони/примусового розпуску (ліквідації) Хмельницької обласної організації Ленінської комуністичної спілки молоді України, суд вирішує питання щодо механізму виконання цього рішення.
Відповідно до положень Цивільного кодексу (ЦК) України юридична особа припиняється в результаті реорганізації або ліквідації. У разі припинення юридичної особи з підстав, передбачених законом (зокрема, за рішенням суду про примусовий розпуск), застосовується процедура ліквідації. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають ліквідаційну комісію (ліквідатора), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій ліквідаційної комісії (ліквідатора) може бути покладено на орган управління юридичної особи.
Відповідно до статті 28 Закону України "Про громадські об`єднання" громадське об`єднання може бути заборонено судом за позовом уповноваженого органу з питань реєстрації у разі виявлення ознак порушення громадським об`єднанням вимог статей 36, 37 Конституції України, статті 4 цього Закону, а також у разі засудження його уповноважених осіб за вчинення кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, передбаченого статтею 111-1 Кримінального кодексу України. Заборона громадського об`єднання має наслідком припинення його діяльності у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". Справа про заборону громадського об`єднання розглядається у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.
Суд враховує, що рішення про примусовий розпуск громадської організації не призводить до автоматичного припинення її як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі. Ліквідація є тривалою процедурою, яка вимагає вчинення низки юридично значущих дій (інвентаризація майна, закриття банківських рахунків, розрахунки з бюджетом, передача документів до архіву, подання документів державному реєстратору). Відсутність призначеного ліквідатора унеможливить фактичне виконання судового рішення про заборону Організації, створить стан правової невизначеності та дозволить Організації де-факто продовжувати існувати в правовому полі всупереч встановленій антиконституційності її діяльності.
Позивач Хмельницьке міжрегіональне управління Міністерства юстиції України просить призначити ліквідатором керівника Організації з метою забезпечення виконання рішення суду. Суд вважає зазначене обґрунтованим з огляду на те, що відповідно до положення ЦК України покладення функцій ліквідатора на орган управління (керівника) Організації є передбаченим законом механізмом. Це встановлює персональну відповідальність керівника за завершення процедури ліквідації під загрозою застосування заходів примусового виконання рішення.
Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про необхідність призначення керівника відповідача (згідно з відомостями ЄДР) ліквідатором Хмельницької обласної організації Ленінської комуністичної спілки молоді України із покладенням на нього обов`язку здійснити всі передбачені законодавством дії щодо ліквідації юридичної особи у встановлені строки.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив рішення, за наявності визначених законом підстав, може звернути рішення до негайного виконання, зокрема у випадках застосування заходів щодо тимчасової заборони або припинення діяльності громадського об`єднання, а також його примусового розпуску. Відтак, рішення суду в частині заборони та примусового розпуску Хмельницької обласної організації Ленінської комуністичної спілки молоді України підлягає зверненню до негайного виконання.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити. 
Заборонити діяльність та примусово розпустити Хмельницьку обласну організацію Ленінської комуністичної спілки молоді України (код ЄДРПОУ 26293595, адреса реєстрації: вул. Гагаріна (Героїв Маріуполя), 4/1, м. Хмельницький, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 29005).
Звернути рішення суду в частині заборони діяльності та примусового розпуску Хмельницької обласної організації Ленінської комуністичної спілки молоді України до негайного виконання.
Призначити ліквідатором Хмельницької обласної організації Ленінської комуністичної спілки молоді України (код ЄДРПОУ 26293595, адреса реєстрації: вул. Гагаріна (Героїв Маріуполя), 4/1, м. Хмельницький, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 29005) керівника Хмельницької обласної організації Ленінської комуністичної спілки молоді України.
Зобов`язати ліквідатора провести процедуру ліквідації Хмельницької обласної організації Ленінської комуністичної спілки молоді України у порядку та строки, встановлені чинним законодавством України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06 червня 2026 року

Позивач:	Хмельницьке міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (вул. Володимирська, 91,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29001 , код ЄДРПОУ - 45798761) 	
Відповідач:	Хмельницька обласна організація Ленінської комуністичної спілки молоді України (вул. Героїв Маріуполя, 4/1,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29005 , код ЄДРПОУ - 26293595) 	

Головуючий суддя 		І.С. Козачок