ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" квітня 2026 р. Справа№ 910/10448/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Кравчука Г.А.
суддів: Михальської Ю.Б. 
Коробенка Г.П. 

при секретарі судового засідання: Огірко А.О.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 16.04.2026
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець»
на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 
та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 (повне рішення складено 17.06.2025)
за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія сонця» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу
у справі №910/10448/24 (суддя Бондарчук В.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія сонця»
до Державного підприємства «Гарантований покупець»
про стягнення 48 500 526,99 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог і заперечень.
У серпні 2024 року до Господарського суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія сонця» (далі позивач, ТОВ «Енергія сонця») до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі відповідач, ДП «Гарантований покупець») про стягнення 48 500 526,99 грн, з яких: основний борг в розмірі 41 959 082,83 грн, 3% річних у розмірі 1 834 707,01 грн та інфляційні втрати у розмірі 4 706 737,15 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 14450/01 від 29.11.2017 (далі договір) та за додатковими угодами №414/01 від 05.07.2019, №990/01/20 від 31.03.2020, №390/01/21 від 11.02.2021, №2104/07/23 від 15.06.2023 та №947/07/24 від 26.01.2024 в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлену позивачем електричну енергію за період жовтень 2021 року, лютий - грудень 2022 року та весь 2023 рік. 
Під час розгляду даної справи у суді першої інстанції позивачем 19.09.2024 та 31.10.2024 подавались заяви про зменшення розміру позовних вимог у зв`язку із частковим погашенням відповідачем заборгованості, за останньою заявою позивач просив суд стягнути з відповідача 46 081 756,67 грн основного боргу, 1 834 331,54 грн 3% річних, 4 706 737,15 грн інфляційних втрат та судові витрати, та просив суд повернути 36 287,19 грн судового збору. Заява про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом першої інстанції протокольною ухвалою від 04.11.2024. 
Заявою від 09.12.2024 позивач повідомив суд першої інстанції про допущення арифметичної помилки при розрахунку суми основного боргу та просив суд першої інстанції вважати правильною суму основного боргу 39 540 311,70 грн. 
Згідно письмових пояснень позивача від 04.04.2025 заборгованість відповідача перед позивачем станом на 26.05.2025 становить 33 810 458,20 грн. 
У свою чергу, відповідач 07.12.2024, 10.02.2025 та 07.04.2025 подав до суду першої інстанції клопотання про закриття провадження у справі в частині у зв`язку із відсутністю предмета спору. 
Короткий зміст рішення та додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви їх ухвалення.
Господарський суд міста Києва рішенням від 26.05.2025 у справі №910/10448/24 позов ТОВ «Енергія сонця» задовольнив частково.
Присудив до стягнення з ДП «Гарантований покупець» на користь ТОВ «Енергія сонця» 33 810 458,20 грн основного боргу, 4 706 737,15 грн інфляційних втрат, 1 834 331,54 грн 3% річних та 605 272,90 грн судового збору. В іншій частині у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції відмовив.
Повернув ТОВ «Енергія сонця» з Державного бюджету України частину судового збору у розмірі 36 287,19 грн, сплаченого згідно платіжної інструкції №389 від 09.08.2024.
Рішення суду мотивовано наявністю боргу у відповідача перед позивачем станом на день прийняття рішення у цій справі на суму 33 810 458,20 грн, борг належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований. Крім того, за висновком суду до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 3% річних у розмірі 1 834 331,54 грн та інфляційні втрати у сумі 4 706 737,15 грн, розрахунок яких є арифметично правильним. 
Господарський суд міста Києва додатковим рішенням від 16.06.2025 у справі №910/10448/24 частково задовольнив вимоги ТОВ «Енергія сонця» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Присудив до стягнення з ДП «Гарантований покупець» на користь ТОВ «Енергія сонця» 32 599,06 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткове рішення мотивовано тим, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та складності даної справи, з урахуванням обсягу наданих послуг (п. 2 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України)), враховуючи часткове задоволення позовних вимог суд дійшов висновку стягнути з ДП «Гарантований покупець» на користь ТОВ «Енергія сонця» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 32 599,06 грн. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись із прийнятими рішенням та додатковим рішенням, ДП «Гарантовний покупець» 23.06.2025 звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 у справі №910/10448/24 в частині задоволених позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю; скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі №910/10448/24 в частині задоволення заяви ТОВ «Енергія Сонця» про ухвалення додаткового рішення та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені судом першої інстанції з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Відповідач зазначає, що при ухваленні оскаржуваних рішень судом першої інстанції не враховано настання строків виконання зобов`язання та внесення змін до Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 26.04.2019 №641, у редакції постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП), від 24.01.2024 № 178 (далі Порядок №641); не враховано положення п. 11.4 Порядку №641 щодо розрахунку обсягу зобов`язання; не враховано права Гарантованого покупця на зменшення рівня розрахунку за заборгованістю позивача; не правильно визначено розмір витрат на професійну правничу допомогу. 
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/10448/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - ОСОБА_1 (суддя-доповідач), судді: Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 30.06.2025 витребував з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/10448/24; відклав розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/10448/24 до надходження до суду матеріалів справи.
10.07.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/10448/24.
Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2025 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_1 на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 07.08.2025.
Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі №910/10448/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Тищенко А.І., Коробенко Г.П.
У зв`язку з перебуванням судді Коробенка Г.П. у відпустці з 18.08.2025 по 21.08.2025 включно, процесуальні дії по справі не здійснювалися. 
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 22.08.2025 у справі №910/10448/24 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/10448/24 залишив без руху.
Після усунення скаржником недоліків апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 29.09.2025 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/10448/24. Справу №910/10448/24 призначив до розгляду на 29.10.2025 о 15 год. 20 хв.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 29.10.2025 заяву представника позивача адвоката Сидоренко Є.О. про відкладення розгляду справи задовольнив; розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/10448/24 відклав на 19.11.2025 о 10 год. 00 хв.
Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку перебуванням судді Тищенко А.І. у відрядженні.
Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/10448/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Тарасенко К.В., Коробенка Г.П.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 19.11.2025 прийняв до свого провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі №910/10448/24; розгляд справи № 910/10448/24 призначив на 15.11.2026 об 11 год. 20 хв.
Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці.
Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2026 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/10448/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Михальської Ю.Б., Коробенка Г.П.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 20.01.2026 прийняв до свого провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі №910/10448/24; розгляд справи № 910/10448/24 призначив на 05.03.2026 об 15 год. 00 хв.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 05.03.2026 оголосив перерву у справі №910/10448/24 до 11 год. 40 хв. 08.04.2026.
На виконання вимог протокольної ухвали Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2026 у справі №910/10448/25 відповідач 07.04.2026 надав власний розрахунок 3% річних та інфляційних витрат за кожний місяць спірного періоду. 
У судовому засіданні 08.04.2026 суд апеляційний господарський суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 16.04.2026 о 16 год. 00 хв. 
Позиції інших учасників справи
24.10.2025 до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просив апеляційний господарський суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення та додаткове рішення місцевого господарського суду у даній справі - без змін.
В обґрунтування заперечень проти доводів апеляційної скарги позивач зазначив, про відсутність у п. 11.4 Порядку №641 положення про те, що у випадку неотримання коштів Гарантованим покупцем від ОСП, строк виконання остаточного розрахунку відповідача з продавцем за «зеленим» тарифом не настає чи відкладається на строк до моменту надходження таких коштів, а тому висновок суду першої інстанції про те, що строк виконання зобов`язання відповідача перед позивачем щодо повної оплати за поставлену електричну енергію за спірний період є таким, що настав. 
Щодо тверджень відповідача про те, що суд першої інстанції мав зменшити суму основного боргу на суму відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, то відповідач своїм правом на зменшення не скористався, відповідачем не звертався до позивача стосовно відображення відповідного зменшення в обліку та актах звірки, проведення зарахування однорідних вимог. З 04.04.2024, враховуючи постанову НКРЕКП №652 від 03.04.2024, відповідач мав можливість протягом десяти місяців здійснити повний розрахунок з позивачем з вирахуванням суми «частки небалансу». 
Щодо зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, то у зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань з повної оплати за придбану електричну енергії за «зеленим» тарифом, позивач зазнав збитки. При цьому розмір 3% річних та інфляційних втрат не є таким, що перевищує розмір понесених позивачем збитків. Позивач зазначає, що 3% річних та інфляційні втрати за своєю правовою природою не є неустойкою, а тому не підлягає застосуванню положення статті 551 ЦК України та статті 233 Господарського кодексу України. 
Також позивач вважає безпідставними твердження відповідача про те, що витрати на професійну правничу допомогу є завищеними, тоді як суд першої інстанції правильно врахував положення ГПК України, співмірність витрат із предметом позову та наданими послугами. Щодо дати укладення договору про надання професійної правничої допомоги, то дата - 27.07.2024 є опискою, фактично договір укладено та підписано 01.08.2024, про що сторонами було укладено додаткову угоду, якою визначено дату договору - 01.08.2024. 
Керуючись п. 8 ч. 3 ст. 165 ГПК України позивач повідомив суд апеляційної інстанції про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат - 15 000,00 грн, яка складається з: підготовки справи до розгляду (вивчення рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2025; ознайомлення з апеляційною скаргою ДП «Гарантований покупець»; аналіз судової практики, надання юридичних консультацій) - 5 000,00 грн (10 годин роботи); складання та надіслання суду та відповідачу відзиву на апеляційну скаргу - 5 000,00 грн (10 годин роботи); представництво інтересів позивача у Північному апеляційному господарському суді - 5 000,00 грн. 
27.10.2025 позивач подав до Північного апеляційного господарського суду заяву про приєднання до матеріалів справи копії додаткової угоди від 04.08.2025 до договору про надання правничої допомоги. 
06.01.2026 позивач подав до Північного апеляційного господарського суду заяву про приєднання до матеріалів справи копії платіжної інструкції №1136 від 29.12.2025 на суму 15 000,00 грн, із призначенням платежу - за надання послуг згідно договору про надання правничої допомоги від 01.08.2024, без ПДВ. 
Явка представників сторін
У судове засідання 16.04.2026 з`явилися представники позивача та відповідача.
Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити у повному обсязі, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі №910/10448/25 та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю та відмовити у задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Представник позивача у судовому засіданні 16.04.2026 проти вимог апеляційної скарги відповідача заперечував, просив апеляційний господарський суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення у даній справі залишити без змін.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 29.11.2017 між Державним підприємством «Енергоринок» (далі - ДПЕ) та позивачем (далі - ВАД) укладено договір №14450/01, за умовами якого ВАД зобов`язується продавати, а ДПЕ зобов`язується купувати електроенергію, вироблену ВАД, та здійснювати її оплату відповідно до умов договору.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №324 «Про утворення державних підприємств «Гарантований покупець» та «Оператор ринку» утворено ДП «Гарантований покупець» Державного підприємства «Енергоринок» шляхом виділу майна, прав та обов`язків стосовно нього відповідно до розподільного балансу для виконання функцій гарантованого покупця електричної енергії. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2019 №455 затверджено Статут державного підприємства «Гарантований покупець», згідно п. 5 якого підприємство утворено з метою забезпечення купівлі всієї електричної енергії, виробленої на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (у разі використання гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим «зеленим» тарифом відповідно до законодавства, а також отримання прибутку від провадження господарської діяльності.
Постановою НКРЕКП від 25.06.2019 №1212 Гарантованому покупцю видано ліцензію зі здійснення функцій гарантованого покупця. 
05.07.2019 між Державним підприємством «Енергоринок» (далі - ДПЕ), позивачем (далі - виробник за «зеленим» тарифом) та відповідачем (далі - Гарантований покупець) укладено додаткову угоду №414/01 до договору від 29.11.2017 №14450/01, в якій сторони дійшли згоди в преамбулі договору слова «Державне підприємство «Енергоринок» замінити на слова «Державне підприємство «Гарантований покупець».
У п. 2 додаткової угоди №414/01 до договору від 29.11.2017 №14450/01 сторони дійшли згоди статті 1-10 договору замінити статтями 1-8 в новій редакції.
У подальшому, між позивачем та відповідачем підписувалися додаткові угоди, якими вносились зміни та доповнення до договору №14450/01 від 29.11.2017, зокрема: №1226/01 від 11.12.2019, №990/01/20 від 31.03.2020, №390/01/21 від 11.02.2021, №2104/07/23 від 15.06.2023, №947/07/24 від 26.01.2024.
Відповідно до п. 1.1 договору, в редакції додаткової угоди №990/01/20 від 31.03.2020, за цим договором продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі - Порядку №641, або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13.12.2019 № 2804 (далі - Порядок продажу електричної енергії споживачами).
За змістом п. 2.1 договору, в редакції додаткової угоди №990/01/20 від 31.03.2020, сторони визнають свої зобов`язання згідно із Законами України «Про ринок електричної енергії», «Про альтернативні джерела енергії» Порядком №641, Порядком продажу електричної енергії споживачами, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307, Правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №308, та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього договору.
Купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється за умови членства продавця за «зеленим» тарифом у балансуючій групі Гарантованого покупця (п. 2.2 договору, в редакції додаткової угоди №990/01/20 від 31.03.2020).
Згідно із п. 2.3 договору, в редакції додаткової угоди №990/01/20 від 31.03.2020, продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за «зеленим» тарифом за встановленим йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.
За умовами п. 2.4 договору, в редакції додаткової угоди №990/01/20 від 31.03.2020, продавець за «зеленим» тарифом продає Гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, якщо продавець є виробником за «зеленим» тарифом, або Порядку продажу електричної енергії споживачами, у разі якщо продавець є споживачем за «зеленим» тарифом, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені Регулятором, у національній валюті України.
Відповідно до п. 2.5 договору, в редакції додаткової угоди №990/01/20 від 31.03.2020, вартість електричної енергії, купленої Гарантованим покупцем у продавця за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку №641 або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.
Згідно із п. 3.1 договору, в редакції додаткової угоди №990/01/20 від 31.03.2020, обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі даних обліку, наданих Гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачами.
Відповідно до п. 3.2 договору, в редакції додаткової угоди №990/01/20 від 31.03.2020, розрахунок за куплену Гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ.
Пунктом 3.3. договору, в редакції додаткової угоди №990/01/20 від 31.03.2020, оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої Гарантованим покупцем у продавців за «зеленим тарифом» у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку №641 або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.
Згодом, у пункті 3.3 договору, в редакції додаткової угоди №390/01/21 від 11.02.2021 сторони погодили, що оплата електричної енергії, купленої Гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за «зеленим» тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії Гарантованого покупця, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів приймання-передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії Гарантованого покупця здійснюються згідно з главою 10 Порядку №641 або главою 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.
У відповідності до положень п. 4.5. договору, в редакції додаткових угод №990/01/20 від 31.03.2020 та №390/01/21 від 11.02.2021, Гарантований покупець зобов`язаний: купувати у продавця за «зеленим» тарифом вироблену електричну енергію, за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб; у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у продавця за «зеленим» тарифом електричну енергію; розраховувати розмір частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії продавця за «зеленим» тарифом відповідно до глави 9 Порядку.
У жовтні 2021 року та у період з лютого 2022 року по грудень 2023 включно, позивач продав відповідачу електричну енергію на загальну суму 133 946 782,86 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами купівлі-продажу електроенергії, а саме:
за жовтень 2021 року на суму 6 719 115,89 грн;
за лютий 2022 року на суму 3 023 738,50 грн;
за березень 2022 року на суму 3 544 623,05 грн та на суму 8 615,21 грн (акт коригування від 30.09.2022);
за квітень 2022 року на суму 4 567 366,13 грн;
за травень 2022 року на суму 6 708 816,64 грн;
за червень 2022 року на суму 6 049 961,81 грн;
за липень 2022 року на суму 8 036 701,32 грн;
за серпень 2022 року на суму 7 100 835,80 грн;
за вересень 2022 року на суму 4 699 786,40 грн;
за жовтень 2022 року на суму 5 474 095,20 грн;
за листопад 2022 року на суму 1 756 225,80 грн;
за грудень 2022 року на суму 1 235 741,22 грн;
за січень 2023 року на суму 1 489 023,80 грн;
за лютий 2023 року на суму 4 087 990,88 грн;
за березень 2023 року на суму 2 742 721,70 грн;
за квітень 2023 року на суму 3 588 263,29 грн;
за травень 2023 року на суму 9 177 370,70 грн;
за червень 2023 року на суму 10 754 755,75 грн;
за липень 2023 року на суму 10 688 008,39 грн;
за серпень 2023 року на суму 11 504 593,55 грн;
за вересень 2023 року на суму 10 415 005,00 грн;
за жовтень 2023 року на суму 7 005 158,10 грн;
за листопада 2023 року на суму 2 434 931,20 грн;
за грудень 2023 року на суму 1 133 337,53 грн.
Вказані вище акти купівлі-продажу електроенергії та акти коригувань підписані представниками сторін шляхом проставлення фізичних підписів та печаток.
Як зазначає позивач, ним як продавцем за «зеленим» тарифом всього відпущено відповідачу електричну енергію за період: жовтень 2021 року, лютий-грудень 2022 року та весь 2023 рік на загальну суму 133 946 862,86 грн, проте відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за отриману електричну енергію розрахувався частково, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 41 959 082,83 грн, що і стало причиною звернення до суду із даним позовом про стягнення з відповідача на користь позивача 41 959 082,83 грн заборгованості, 4 706 737,15 грн інфляційних втрат та 1 834 707,01 грн 3% річних. 
Під час розгляду даної справи у суді першої інстанції позивачем 19.09.2024 та 31.10.2024 подавались заяви про зменшення розміру позовних вимог у зв`язку із частковим погашенням відповідачем заборгованості, за останньою заявою позивач просив суд стягнути з відповідача 46 081 756,67 грн основного боргу, 1 834 331,54 грн 3% річних, 4 706 737,15 грн інфляційних втрат та судові витрати, та просив суд повернути 36 287,19 грн судового збору. Заява про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом першої інстанції протокольною ухвалою від 04.11.2024. 
Заявою від 09.12.2024 позивач повідомив суд першої інстанції про допущення арифметичної помилки при розрахунку суми основного боргу та просив суд першої інстанції вважати правильною суму основного боргу 39 540 311,70 грн. 
Згідно письмових пояснень позивача від 04.04.2025 заборгованість відповідача перед позивачем станом на 26.05.2025 становить 33 810 458,20 грн. 
У свою чергу, відповідач 07.12.2024, 10.02.2025 та 07.04.2025 подав до суду першої інстанції клопотання про закриття провадження у справі в частині у зв`язку із відсутністю предмета спору. 
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії (двосторонній договір).
Двосторонній договір - договір купівлі-продажу електричної енергії, укладений між двома учасниками ринку поза організованими сегментами ринку, крім договору постачання електричної енергії споживачу (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону України «Про ринок електричної енергії» купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.
Судом встановлено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором енергопостачання.
Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до ч. 2 ст. 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, а згідно з приписами ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Нормами спеціального законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено «зелений» тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм «зеленим» тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування «зеленого» тарифу або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця.
Частиною 3 ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що купівля-продаж такої електричної енергії за «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до нього здійснюється на підставі двостороннього договору між виробником або споживачем, якому встановлено «зелений» тариф, та гарантованим покупцем.
Згідно з ч. 5 ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за «зеленим» тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.
Відповідно до п. 8 ч. 9 ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» гарантований покупець зобов`язаний сплачувати своєчасно та в повному обсязі за електричну енергію, куплену у виробників, яким встановлено «зелений» тариф, а також у виробників, які за результатами аукціону набули право на підтримку.
За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Судом встановлено, що матеріали справи містять акти купівлі-продажу електроенергії за визначений даним позовом за період жовтень 2021 року, лютий - грудень 2022 року та весь 2023 рік, з відповідними актами коригування, які підписані сторонами без будь-яких зауважень, що свідчить про належне виконання позивачем своїх обов`язків за договором із продажу електричної енергії відповідачу.
У свою чергу, відповідач здійснював часткові оплати заборгованості, що підтверджується долученими до позову платіжними документами та під час розгляду справи судом першої інстанції, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем станом на дату ухвалення рішення становила 33 810 458,20 грн. 
Згідно з п. 10.1 Порядку №641 (в редакції чинній до 26.01.2024) до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
Відповідно до п. 10.4 Порядку №641 (у редакції чинній до 26.01.2024) після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.
Виходячи з наведених положень, оплату відповідач зобов`язаний здійснювати у кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у виробника за «зеленим» тарифом у три етапи: перший (авансовий) - до 15 числа (включно) розрахункового місяця; другий (авансовий) - до 25 числа (включно) розрахункового місяця; третій (остаточний, у розмірі 100%) - протягом трьох робочих днів після отримання акту та оприлюднення рішення НКРЕКП про затвердження розміру вартості послуги.
Враховуючи положення п. 3.3. договору, за якими оплата електричної енергії купленої гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці здійснюється згідно з главою 10 Порядку або главою 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами, вбачається, що сторони визначили строк остаточного розрахунку за електричну енергію відповідного періоду з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги НКРЕКП) з посиланням на пункт 10.4 Порядку.
Такі висновки щодо остаточного розрахунку за електричну енергію з виробником за «зеленим» тарифом викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.06.2024 у справі № 910/4439/23.
В той же час, з 26.01.2024 Порядок №641 діє у новій редакції, відповідно до постанови НКРЕКП від 24.01.2024 № 178.
Так, відповідно до п. 11.4 Порядку №641 (у редакції з 26.01.2024) гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.
При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за «зеленим» тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до Договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
09.09.2022 НКРЕКП постановою № 1117 затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець», зокрема, у жовтні 2021 року та у лютому - червні 2022 року. День оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора: 12.09.2022.
20.09.2022 НКРЕКП постановою №1190 затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у липні 2022 року. День оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора: 21.09.2022. 
14.03.2023 НКРЕКП постановою №473 затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у серпні 2022 року. День оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора: 15.03.2023. 
30.04.2024 НКРЕКП постановою №858 затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у січні, лютому та липні - вересні 2023 року. День оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора: 01.05.2024. 
08.05.2024 НКРЕКП постановою №896 затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у грудні 2022 року, у березні-червні 2023 року та у листопаді - грудні 2023 року. День оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора: 10.05.2024. 
15.05.2024 НКРЕКП постановою №946 затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у вересні-листопаді 2022 року та у жовтні 2023 року. День оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора: 16.05.2024. 
Щодо застосування до спірних правовідносин відповідної редакції Порядку №641 та, відповідно, визначення дати виникнення у відповідача зобов`язань зі здійснення повного розрахунку з позивачем за електричну енергію, суд зазначає, що під час розгляду справи має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент виникнення та припинення спірних правовідносин.
Як зазначено вище, строк остаточного розрахунку за електричну енергію відповідного періоду, сторони, в тому числі керуючись і принципом свободи договору, визначили з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги Регулятором - НКРЕКП).
Відтак, спірні правовідносини між позивачем та відповідачем щодо остаточного розрахунку виникають не з моменту підписання між сторонами акта купівлі-продажу, електроенергії, а саме з події, яка має неминуче настати - затвердження вартості послуги НКРЕКП. До затвердження рішення регулятора щодо розміру вартості послуги у відповідному місяці у гарантованого покупця не виникає зобов`язання з остаточного розрахунку за електроенергію.
З урахуванням викладеного, у даному випадку підлягають застосуванню норми права, що діяли на момент затвердження відповідною постановою НКРЕКП вартості послуг, а саме: розрахунки за електричну енергію, відпущену у жовтні 2021 року, з лютого по серпень 2022 року мали здійснюватися у строки, встановлені п. 10.4. Порядку (в редакції до 26.01.2024), а розрахунки за електричну енергію, відпущену в період з вересня по грудень 2022 року, та весь 2023 рік у строки, встановлені п. 11.4 Порядку (в редакції з 26.01.2024).
У будь-якому випадку, станом на момент звернення позивача із даним позовом до суду, строк виконання зобов`язання відповідача перед позивачем зі 100% оплати за поставлену електричну енергію за спірні періоди станом на час розгляду справи є таким, що настав.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до положень ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відтак, належним виконанням основного зобов`язання покупця за договором є сплата у повному обсязі вартості придбаного ним товару.
Оскільки матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем наявної заборгованості у розмірі 33 810 458,20 грн, розміру якої останнім під час розгляду справи не було спростовано, а відтак, суд дійшов висновку про порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим вказує про обґрунтованість вимог про стягнення основного боргу.
З огляду на викладене, правильним є висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за поставлену електроенергію у спірний період.
Як вже зазначалось, строк остаточного розрахунку за електричну енергію відповідного періоду сторони, в тому числі керуючись і принципом свободи договору, визначили з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги Регулятором) з посиланням на положення Порядку №641.
Водночас в матеріалах даної справи відсутні докази щодо внесення змін до Договору в частині розрахунків за спірний період, тоді як саме вищевказаним Договором регулюються господарсько-правові відносини його учасників, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання обома сторонами.
Щодо доводів скаржника про те, що судом першої інстанції не враховано спеціальний характер норм Порядку № 641, як наслідок, зроблено помилковий висновок про прострочення відповідачем виконання зобов`язань за Договором за спірний період, оскільки на даний час НЕК «Укренерго» не погашено заборгованість перед ДП «Гарантований покупець» за послугу із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, відповідно, сума коштів для здійснення остаточного місячного платежу має визначатись з урахуванням коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.
Ані Порядок № 641, ані договір, укладений між позивачем та відповідачем, не містять норм/умов, які б ставили виконання відповідачем зобов`язання здійснити оплату відпущеної електричної енергії, виробленої продавцем за «зеленим» тарифом, у залежність від виконання НЕК «Укренерго» договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, який укладено між відповідачем і НЕК «Укренерго».
Крім того, як умовами договору, які є обов`язковими для виконання, так і положеннями чинного законодавства не передбачено можливість зміни строку виконання відповідачем зобов`язань з оплати товару через зміну обставин, зокрема через те, що відповідач не має можливості забезпечити повну оплату електричної енергії за «зеленим» тарифом, оскільки на даний момент відповідач не доотримує кошти від НЕК «Укренерго» для оплати купленої відповідачем електричної енергії.
Щодо доводів відповідача про наявність підстав для зменшення суми боргу на існуючу суму заборгованості позивача перед відповідачем за послуги з неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, то відповідно до підпункту 13 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» Гарантований покупець має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення. 
У матеріалах даної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач звертався до позивача із відповідною заявою про припинення зобов`язання відповідача з оплати боргу за договором у спірні періоди. Крім того, відповідач зобов`язаний був вчинити дії на реалізацію свого права зменшення розрахунків, зокрема повідомити позивача, відобразити відповідні зменшення в обліку та актах звірки, провести зарахування однорідних вимог за правилами статті 601 ЦК України. Тобто відповідач мав чітко визначити, на які саме суми, за які періоди, та згідно яких актів ним реалізовано право на зменшення рівня розрахунків, що мало б наслідком припинення відповідного зобов`язання відповідача перед позивачем на суму зарахування. 
Отже, наявність права відповідача зменшити рівень розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення не звільняє відповідача від обов`язку здійснити повну оплату придбаної електричної енергії за договором. 
Такі правові висновки викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 19.11.2025 у справі № 910/9692/24.
Відтак, відповідні доводи відповідача є необґрунтованими.
Разом з цим, статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідальність за порушення грошового зобов`язання встановлено статтею 625 ЦК України, згідно з положеннями частини другої якої, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Аналогічні правові висновки вкладені Верховним Судом у постановах від 22.07.2025 у справі №910/4747/24, від 20.05.2025 у справі №916/2098/24.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).
Відповідач в обґрунтування доводів апеляційної скарги в частині стягнення з нього на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат зазначає про допущенні судом першої інстанції помилки при розрахунку вказаних позовних вимог, зокрема, як зазначає скаржник судом першої інстанції не було враховано правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04.06.2019 у справі №916/190/18 щодо обов`язку суду здійснювати правильність розрахунку суми заборгованості з урахуванням наявних доказів, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постановах від 26.06.2020 у справі №905/21/19, від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладені у постановах від 11.07.2023 у справі №910/5349/22 та від 23.09.2021 у справі №924/2/21 щодо механізму нарахування інфляційних втрат, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладені у постановах від 13.06.2018 у справі №922/1008/16 про те, що на день фактичної сплати суми заборгованості не включається у відповідний період. 
При цьому, за твердженням відповідача, оскільки відсутні підстави для задоволення основної вимоги (стягнення суми основного боргу), відсутні підстави для стягнення похідних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат. 
Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 13.06.2018 у справі №922/1008/16, за яку посилається скаржник, зазначено: «за статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В даному випадку суд першої інстанції вірно здійснив перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних.». 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі №916/190/18, на яку посилається скаржник, зазначила, що разом з тим, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що за змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Питання розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання також було предметом розгляду об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/21/19, на яку посилається скаржник, за наслідками розгляду якого об`єднана палата в постанові від 26.06.2020 виклала правовий висновок про те, що при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, на яку посилається скаржник, дійшла наступних висновків: «У судовій практиці господарських судів існують різні підходи до застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини другої статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду вважає за доцільне роз`яснити, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачає необхідності відступу від такого способу розрахунку інфляційних збитків у порядку статті 625 ЦК України, оскільки він не суперечить зазначеній нормі права та законодавству, яке застосовується при розрахунку інфляційних збитків». 
У постанові від 23.09.2021 у справі № 924/2/21 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, перевіряючи правильність нарахування сукупного індексу інфляції відповідно до статті 625 ЦК України, не погодився з правильністю визначення судами попередніх інстанцій величини приросту індексу споживчих цін (сукупного індексу інфляції) та зазначив, що такий індекс має заокруглюватися до десяткового числа після коми. Так, Верховний Суд, зокрема, зауважив, що за період з червня до жовтня 2019 року сукупний індекс інфляції складає 100%, а не 99,99% (як визначено в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції), а за період із травня до жовтня 2020 року при заокруглюванні до десяткового числа після коми сукупний індекс інфляції має визначатись як 101,2%, а не 101,19%, оскільки саме так визначаються місячні та річні індекси споживчих цін Державним комітетом статистики України.
Аналогічний висновок щодо правильності визначення величини приросту індексу споживчих цін, який має заокруглюватися до десяткового числа після коми, викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є повноваженням судів першої та апеляційної інстанцій. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у жовтні 2021 року 3 % річних на суму 41 311,79 грн за період з 15.09.2022 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 162 131,48 грн за період з 15.09.2022 по 30.06.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у жовтні 2021 року розмір 3 % річних становить 40 797,22 грн за період з 16.09.2022 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 106 666,69 грн за період з 01.10.2022 по 30.06.2024. 
З наданих позивачем та відповідачем розрахунків вбачається, що позивачем при розрахунку 3% річних за порушення грошового зобов`язання у жовтні 2021 року (а.с. 135, т. 1) не були враховані, здійснені відповідачем оплати 21.02.2024 на суму 21 970,52 грн (а.с. 87 зворотній бік, т.3) та 30.07.2024 на суму 355 919,97 грн (а.с. 84 зворотній бік, т. 3). Позивачем нараховано інфляційні втрати за повний місяць - вересень 2022 року, тоді як у розрахунку визначено період з 15.09.2022 по 27.09.2022, тобто менше 15 днів, а тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у жовтні 2021 року підлягає 40 797,22 грн 3% річних, враховуючи часткові оплати, та 106 666,69 грн інфляційних втрат (враховуючи часткові оплати та за мінусом нарахування за неповний місяць). 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у лютому 2022 року 3 % річних на суму 23 158,08 грн за період з 15.09.2022 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 56 632,52 грн за період з 01.10.2022 по 30.06.2024. За розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у лютому 2023 року розмір 3 % річних становить 23 156,43 грн за період з 16.09.2022 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 56 726,52 грн за період з 01.10.2022 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у лютому 2022 року підлягає 23 156,43 грн 3% річних та 56 726,52 грн інфляційних втрат. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у березні 2022 року 3 % річних на суму 183 061,22 грн за період з 15.09.2022 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 447 671,67 грн за період з 01.01.2022 по 30.06.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у березні 2022 року розмір 3 % річних становить 183 060,97 грн за період з 16.09.2022 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 448 414,66 грн за період з 01.10.2022 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у березні 2022 року підлягає 183 060,97 грн 3% річних та 448 414,66 грн інфляційних втрат. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у квітні 2022 року 3 % річних на суму 162 007,30 грн за період з 15.09.2022 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 421 827,63 грн за період з 01.10.2022 по 30.06.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у квітні 2022 року розмір 3 % річних становить 161 741,81 грн за період з 16.09.2022 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 421 930,49 грн за період з 01.10.2022 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у квітні 2022 року підлягає 161 741,81 грн 3% річних та 421 930,49 грн інфляційних втрат. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у травні 2022 року 3 % річних на суму 346 774,61 грн за період з 15.09.2022 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 847 296,62 грн за період з 01.10.2022 по 30.06.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у травні 2022 року розмір 3 % річних становить 346 471,41 грн за період з 16.09.2022 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 848 702,86 грн за період з 01.10.2022 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у травні 2022 року підлягає 346 471,41 грн 3% річних та 848 702,86 грн інфляційних втрат. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у червні 2022 року 3 % річних на суму 298 746,05 грн за період з 15.09.2022 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 729 945,35 грн за період з 01.10.2022 по 30.06.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у червні 2022 року розмір 3 % річних становить 298 488,52 грн за період з 16.09.2022 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 731 156,82 грн за період з 01.10.2022 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у червні 2022 року підлягає 298 488,52 грн 3% річних та 731 156,82 грн інфляційних втрат. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у липні 2022 року 3 % річних на суму 381 758,26 грн за період з 15.09.2022 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 932 774,40 грн за період з 01.10.2022 по 30.06.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у липні 2022 року розмір 3 % річних становить 373 365,52 грн за період з 16.09.2022 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 934 322,50 грн за період з 01.10.2022 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у липні 2022 року підлягає 373 365,52 грн 3% річних та 934 322,50 грн інфляційних втрат. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у серпні 2022 року 3 % річних на суму 305 111,53 грн за період з 15.09.2022 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 745 498,51 грн за період з 01.10.2022 по 30.06.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у серпні 2022 року розмір 3 % річних становить 222 731,07 грн за період з 21.03.2023 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 338 448,62 грн за період з 01.04.2023 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у серпні 2022 року підлягає 222 731,07 грн 3% річних та 338 448,62 грн інфляційних втрат, оскільки позивачем не правильно визначено період - розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у серпні 2022 року затверджено постановою НКРЕКП №473 від 14.03.2023. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у вересні 2022 року 3 % річних на суму 16 626,01 грн за період з 17.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 54 609,89 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у вересні 2022 року розмір 3 % річних становить 15 051,87 грн за період з 24.05.2023 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 54 609,89 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у вересні 2022 року підлягає 15 051,87 грн 3% річних та 54 609,89 грн інфляційних втрат, оскільки позивачем не правильно визначено період - розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у вересні 2022 року затверджено постановою НКРЕКП №946 від 15.05.2024. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у жовтні 2022 року 3 % річних на суму 13 942,08 грн за період з 17.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 57 311,66 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у жовтні 2022 року розмір 3 % річних становить 12 492,33 грн за період з 24.05.2023 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 57 311,66 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у жовтні 2022 року підлягає 12 492,33 грн 3% річних та 57 311,66 грн інфляційних втрат, оскільки позивачем не правильно визначено період - розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у жовтні 2022 року затверджено постановою НКРЕКП №946 від 15.05.2024. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у листопаді 2022 року 3 % річних на суму 415,08 грн за період з 17.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 1 364,71 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у листопаді 2022 року розмір 3 % річних становить 381,00 грн за період з 24.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 1 364,71 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у листопаді 2022 року підлягає 381,00 грн 3% річних та 1 364,71 грн інфляційних втрат. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у грудні 2022 року 3 % річних на суму 2 014,84 грн за період з 11.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 9 411,21 грн за період з 01.05.2024 по 30.06.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у грудні 2022 року розмір 3 % річних становить 1 830,33 грн за період з 18.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 7 359,83 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у грудні 2022 року підлягає 1 830,33 грн 3% річних та 7 359,83 грн інфляційних втрат, оскільки позивачем не правильно визначено сукупний індекс інфляції за вказаний період. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у лютому 2023 року 3 % річних на суму 1 632,00 грн за період з 03.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 5 819,94 грн за період з 03.05.2024 по 30.06.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у лютому 2023 року розмір 3 % річних становить 1 526,40 грн за період з 09.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 4 551,36 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у лютому 2023 року підлягає 1 526,40 грн 3% річних та 4 551,36 грн інфляційних втрат, оскільки позивачем не правильно визначено період нарахування - розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у лютому 2023 року затверджено постановою НКРЕКП №858 від 30.04.2024, та сукупний індекс інфляції за вказаний період. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у березні 2023 року 3 % річних на суму 11 197,14 грн за період з 11.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 44 051,48 грн за період з 11.05.2024 по 30.06.2024, у подальшому позивач виправив арифметичну помилку, оскільки не було враховано оплату на суму 458 374,54 грн 28.06.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у березні 2023 року розмір 3 % річних становить 8 893,55 грн за період з 18.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 34 449,47 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у березні 2023 року 8 893,55 грн 3% річних та 34 449,47 грн інфляційних втрат, оскільки позивачем не правильно визначено період нарахування - розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у березні 2023 року затверджено постановою НКРЕКП №858 від 30.04.2024, та сукупний індекс інфляції за вказаний період. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у квітні 2023 року 3 % річних на суму 8 249,91 грн за період з 11.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 32 456,54 грн за період з 11.05.2024 по 30.06.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у квітні 2023 року розмір 3 % річних становить 7 660,17 грн за період з 18.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 25 381,91 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у квітні 2023 року 7 660,17 грн 3% річних та 25 381,91 грн інфляційних втрат, оскільки позивачем не правильно визначено сукупний індекс інфляції за вказаний період. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у травні 2023 року 3 % річних на суму 13 818,62 грн за період з 11.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 55 815,54 грн за період з 11.05.2024 по 30.06.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у травні 2023 року розмір 3 % річних становить 12 790,98 грн за період з 18.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 43 649,29 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у травні 2023 року 12 790,98 грн 3% річних та 43 649,29 грн інфляційних втрат, оскільки позивачем не правильно визначено період нарахування - розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у травні 2023 року затверджено постановою НКРЕКП №896 від 08.05.2024, та сукупний індекс інфляції за вказаний період. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у червні 2023 року 3 % річних на суму 13 008,36 грн за період з 11.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 51 968,58 грн за період з 11.05.2024 по 30.06.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у червні 2023 року розмір 3 % річних становить 12 056,58 грн за період з 18.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 40 640,86 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у червні 2023 року 12 056,58 грн 3% річних та 40 640,86 грн інфляційних втрат, оскільки позивачем не правильно визначено сукупний індекс інфляції за вказаний період. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у липні 2023 року 3 % річних на суму 503,86 грн за період з 03.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 1 796,43 грн за період з 03.05.2024 по 30.06.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у липні 2023 року розмір 3 % річних становить 470,70 грн за період з 09.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 1 404,86 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у липні 2023 року 470,70 грн 3% річних та 1 404,86 грн інфляційних втрат, оскільки позивачем не правильно визначено період нарахування - розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у липні 2023 року затверджено постановою НКРЕКП №858 від 30.04.2024, та сукупний індекс інфляції за вказаний період. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у вересні 2023 року 3 % річних на суму 2 610,31 грн за період з 03.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 9 306,66 грн за період з 03.05.2024 по 30.06.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у вересні 2023 року розмір 3 % річних становить 2 440,80 грн за період з 09.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 7 278,06 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у вересні 2023 року 2 440,80 грн 3% річних та 7 278,06 грн інфляційних втрат, оскільки позивачем не правильно визначено період нарахування - розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у вересні 2023 року затверджено постановою НКРЕКП №858 від 30.04.2024, та сукупний індекс інфляції за вказаний період. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у жовтні 2023 року 3 % річних на суму 9 325,49 грн за період з 17.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 31 752,82 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у жовтні 2023 року розмір 3 % річних становить 8 550,39 грн за період з 24.05.2024 по 06.08.2024 та інфляційні втрати на суму 31 752,82 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у жовтні 2023 року 8 550,39 грн 3% річних та 31 752,82 грн інфляційних втрат. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у листопаді 2023 року 3 % річних на суму 831,03 грн за період з 11.05.2024 по 30.05.2024 та інфляційні втрати на суму 3 192,92 грн за період з 11.05.2024 по 30.05.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у листопаді 2023 року розмір 3 % річних становить 523,44 грн за період з 18.05.2024 по 30.05.2024 та інфляційні втрати на суму 0,00 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у листопаді 2023 року 523,44 грн 3% річних та 0,00 грн грн інфляційних втрат, оскільки позивачем не правильно визначено період нарахування - розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у листопаді 2023 року затверджено постановою НКРЕКП №896 від 08.05.2024. Прострочення виконання зобов`язання за вказаний період починається з 17.05.2024, а тому за період з 17.05.2024 по 30.05.2024 інфляційна складова боргу не враховуються. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач нарахував відповідачу за порушення грошового зобов`язання у грудні 2023 року 3 % річних на суму 617,89 грн за період з 11.05.2024 по 21.05.2024 та інфляційні втрати на суму 4 100,59 грн за період з 11.05.2024 по 21.05.2024. Тоді як за розрахунком відповідача за порушення грошового зобов`язання у грудні 2023 року розмір 3 % річних становить 224,08 грн за період з 18.05.2024 по 22.05.2024 та інфляційні втрати на суму 0,00 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024. 
За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов`язання у грудні 2023 року 224,08 грн 3% річних та 0,00 грн інфляційних втрат, оскільки позивачем не правильно визначено період нарахування - розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у грудні 2023 року затверджено постановою НКРЕКП №896 від 08.05.2024. Прострочення виконання зобов`язання за вказаний період починається з 17.05.2024, а тому за період з 17.05.2024 по 21.05.2024 інфляційна складова боргу не враховуються. 
Таким чином, судом апеляційної інстанції перевірено правильність нарахування позивачем відповідачу 3% річних та інфляційних втрат , і встановлено, що розрахунок не відповідає розрахунку бази нарахування, позивачем не правильно визначено початок строку простроченого зобов`язання, та містить арифметичні помилки з огляду на правові позиції Верховного Суду, на які постався скаржник. Отже, доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі частково знайшли своє відображення під час апеляційного перегляду у даній справі. 
За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 у справі №910/10448/24 підлягає зміні в частині присудженої до стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 1 736 705,57 грн 3% річних та 4 191 018,22 грн інфляційних втрат. 
Водночас відповідач наполягає на тому, що наявні підстави для зменшення розміру інфляційних втрат та 3% річних з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 15.09.2020 у справі №902/417/18, так як непропорційні наслідки стверджуваного порушення за договором; відсутні підстави стверджувати, що в результаті знецінення гривні внаслідок інфляційних процесів позивачу було завдано збитки, оскільки захист майнових прав та інтересів виробників, пов`язаний із знеціненням гривні внаслідок інфляційних процесів, визначений спеціальними нормами та здійснюється у спосіб відмінний механізму, визначеному частиною другою ст. 625 ЦК України; таке нарахування суперечить меті спеціальних законів - компенсації постраждалій стороні майнових втрат у певному заздалегідь визначеному розмірі; стягнення 3% річних та інфляційних втрат призведе до подальшої затримки із розрахунками з іншими виробниками за «зеленим» тарифом, що суперечить загальному інтересу в енергетичній системі України; неврахування фінансового стану відповідача; виникнення спірних правовідносин у період воєнного стану в України, тоді як на відповідача державою покладені важливі функції. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника на правову позицію, вкладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24. Велика Палата Верховного Суду у наведеній справі дійшла наступних висновків « 156. Суд може зменшити розмір процентів річних у кожному конкретному випадку з урахуванням таких підтверджених обставинами справи підстав, зокрема, як дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна неспівмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу тощо, а також дотримуючись принципів розумності, справедливості, пропорційності та балансу між інтересами боржника і кредитора.
157. Заявляти про наявність підстав для зменшення процентів річних та доводити, що вони підтверджуються конкретними обставинами справи має саме боржник, а суд з огляду на наявні в матеріалах справи докази має надати оцінку обґрунтованості таких доводів та вирішити питання про можливість зменшення процентів річних.
158. Розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), - це законодавчо встановлений та мінімальний розмір процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, не підлягає зменшенню судом.
159. Інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони входять до складу грошового зобов`язання і виступають способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат.».
Вищенаведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24 спростовують доводи відповідача про наявність підстав для зменшення розміру інфляційних втрат та 3% річних (законодавчо встановлений та мінімальний розмір процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником), оскільки суд не може зменшити інфляційних втрат та 3% річних. 
Щодо доводів скаржника про неврахування судом першої інстанції правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, то слід зазначити таке. 
Велика Палата Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 (провадження № 14-16цс20) виснувала, що у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.
На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 8.38 постанови від 18.03.2020 у справі №902/417/18 дійшла висновку про те, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. 
При цьому вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду був конкретизований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24 та зазначено, що три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є законодавчо встановленим та мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом (пункт 135 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №903/602/24). 
Незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду. Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 (провадження № 14-435цс18), від 10.11.2021 у справі № 825/997/17 (провадження № 11-281апп21, пункт 71), від 08.08.2023 у справі №910/8115/19 (910/13492/21) (провадження № 12-42гс22, пункт 143), від 04.10.2023 у справі № 906/1026/22 (провадження № 12-33гс23, пункт 117), від 13.02.2024 у справі №910/2592/19 (провадження № 12-41гс23, пункт 278), від 09.04.2024 у справі №925/1440/22 (провадження № 12-74гс23, пункт 125), від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24, пункт 89).
Отже, до спірних правовідносин суд апеляційної інстанції враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24. Водночас незастосування судом першої інстанції в оскаржуваному рішення наведених правових висновків не призвело до неправильного вирішення спору.
У частині додаткового рішення колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Згідно із ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Позивачем до позовної заяви на виконання п. 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України подано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, який включає в себе: зустріч та консультація клієнта, узгодження правової позиції - 1 000,00 грн; вивчення наявних у клієнта доказів - 2 000,00 грн; підготовка та подання до господарського суду м. Києва позовної заяви про стягнення коштів - 4 000,00 грн; представництво інтересів клієнта під час розгляду справи у суді першої інстанції - 20 000,00 грн. 
Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення позивачем визначено суму понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.
На підтвердження здійснених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано копії: Договору по надання правничої допомоги від 27.07.2024, Акта прийому-передачі виконаних робіт №1 від 27.05.2025 до Договору про надання правничої допомоги від 01.08.2024, платіжної інструкції №596 від 05.12.2024 на суму 50 000,00 грн, детального опису наданих послуг професійної правничої допомоги по справі №910/10448/24 від 27.05.2025. 
Позивач зазначає, що правильною датою договору про надання правничої допомоги є 01.08.2024, про що сторони уклали додаткову угоду від 04.08.2025. 
За умовами договору про надання правничої допомоги, укладеного між позивачем (надалі - клієнт) та Адвокатом Сидоренко Євгенією Олександрівною (надалі - Адвокат), Адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені договором. 
Згідно із п. 3.1. договору про надання правничої допомоги, передбачену в п.п. 1.2. договору, замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 70 000,00 грн.
Оплата винагороди, що обумовлена в п. 3.1., здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок адвоката, вказаний в цьому договорі в розділі 8 (п. 4.1 договору про надання правничої допомоги).
Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт №1 та детального опису наданих послуг по справі №910/10448/24, адвокатом Сидоренко Є.О. надані такі послуги:
1. Підготовка до складання та подання позовної заяви, а саме: зустріч та консультація клієнта, вивчення наявних у клієнта матеріалів, аналіз судової практики, узгодження правової позиції - 6 000,00 грн.
2. Збір доказів, здійснення розрахунку трьох відсотків річних та інфляційних втрат, складання позовної заяви та надіслання суду та відповідачу (копію) позовної заяви з додатками - 20 000,00 грн.
3. Вивчення відзиву на позовну заяву ДП «Гарантований покупець» - 3 000,00 грн.
4. Здійснення нового розрахунку суми основного боргу, складання заяв про зменшення розміру позовних вимог, вивчення документів, наданих відповідачем (заяви про закриття провадження в частині), збір та надання додаткових доказів (платіжні інструкції та акт звірки розрахунків) з надісланням копій відповідних документів суду та стороні відповідача - 9 000,00 грн.
5. Представництво інтересів ТОВ «Енергія сонця» в Господарському суді міста Києва, зокрема, участь у судових засіданнях 09.12.2024, 10.02.2025, 26.05.2025 - 12 000,00 грн.
У розумінні положень частин 5 та 6 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. 
Відповідно до частини 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Такі правові висновки викладені у додаткових постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, від 08.10.2025 у cправі №910/2546/22.
У суді першої інстанції відповідач надавав свої заперечення щодо заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, посилаюсь на недоведеність таких витрат, оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів понесення таких витрат, та необхідності застосування положення ч. 4 ст. 129 ГПК України. 
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На переконання суду апеляційної інстанції, розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та неспівмірним із предметом позову та наданими послугами (виконаними роботами), оскільки послуги підготовка до складання та подання позовної заяви, а саме: зустріч та консультація клієнта, вивчення наявних у клієнта матеріалів, аналіз судової практики, узгодження правової позиції та збір доказів, здійснення розрахунку трьох відсотків річних та інфляційних втрат, складання позовної заяви та надіслання суду та відповідачу (копію) позовної заяви з додатками є такими, що поглинаються. При цьому, матеріали даної справи не містять доказів визначення погодинної оплати Адвоката, вартість представництва Адвоката інтересів Клієнта у суді. Також судом апеляційної інстанції враховано, що представник позивача брав участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції (поза межами приміщення суду). 
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. 
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Суд апеляційної інстанції, враховуючи співмірність розміру витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції. 
За таких обставин, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі №910/10448/24 підлягає скасуванню з прийняттям нового додаткового рішення, яким заяву позивача про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково, та стягнути з відповідача на користь позивача 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції. 
Зважаючи на викладене, надаючи оцінку встановленим обставинам у сукупності відповідно до вимог статті 86 ГПК України, доводи скаржника в апеляційній скарзі з приводу неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, неповного з`ясування обставин та дослідження доказів, що є підставою для скасування судового рішення, знайшли часткове підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на викладене зазначає, що у даній постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) не з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Державного підприємства «Гарантований покупець» підлягає частковому задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 у справі №910/10448/24 підлягає зміні, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі №910/10448/24 скасуванню, з ухвалення нового додаткового рішення про часткове задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення. 
Судові витрати.
Згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі №910/10448/24 задовольнити частково. 
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 у справі №910/10448/24 змінити у частині присудженої до стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат. 
3. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 у справі №910/10448/24 - залишити без змін. 
4. Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 у справі №910/10448/24 в наступній редакції: 
«Позов задовольнити частково.
Сягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27; ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія сонця» (24014, Кіровоградська область, місто Кропивницький, вул. Заміська, будинок 2а; ідентифікаційний код 38758526) 33 810 458 (тридцять три мільйони вісімсот десять тисяч чотириста п`ятдесят вісім) грн 20 коп. - основного боргу, 4 191 018 (чотири мільйони сто дев`яносто одна тисяча вісімнадцять) грн 22 коп. - інфляційних втрат, 1 736 705 (один мільйон сімсот тридцять шість тисяч сімсот п`ять) грн 57 коп. - 3% річних та 596 072 (п`ятсот дев`яносто шість тисяч сімдесят дві) грн 72 коп. - судового збору. 
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.». 
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія сонця» (24014, Кіровоградська область, місто Кропивницький, вул. Заміська, будинок 2а; ідентифікаційний код 38758526) на користь Державного підприємства «Гарантований покупець» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27; ідентифікаційний код 43068454) 124 975 (сто двадцять чотири тисячі дев`ятсот сімдесят п`ять) грн 62 коп. судового збору за подання апеляційної скарги. 
6. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі №910/10448/24 скасувати та прийняти нове додаткове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія сонця» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково. 
7. Сягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27; ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія сонця» (24014, Кіровоградська область, місто Кропивницький, вул. Заміська, будинок 2а; ідентифікаційний код 38758526) 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції. 
8. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази. 
9. Матеріали справи №910/10448/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскарження в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

У зв`язку з відпусткою судді Коробенка Г.П. з 27.04.2026 по 30.04.2026 та відрядженням судді Михальської Ю.Б. з 25.04.2026 по 01.05.2026 повний текст ухвали складено 04.05.2026. 

Головуючий суддя Г.А. Кравчук 

Судді Ю.Б. Михальська

Г.П. Коробенко