ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

25 травня 2026 року	Справа №160/5249/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу №160/5249/26 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ), до відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) про визнання протиправними наказів та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
05 березня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 (далі – позивач) до відповідача-1: Військової частини НОМЕР_2 , до відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_1 , що надійшла в підсистемі «Електронний Суд», в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним і скасувати Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації", в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до Військової частини № НОМЕР_2 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині від 27.12.2025 № 378 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини № НОМЕР_5 ;
- зобов`язати Військову частину № НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_1 з військової служби та виключити його зі списків особового складу Військової частини № НОМЕР_2 .
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність проведеної щодо позивача військово-лікарської комісії. Позивач зазначає, що під час ВЛК не зміг надати документи на підтвердження стану його здоров`я, а сама ВЛК проведена з порушенням процедури та мала формальний характер, в зв`язку з чим її висновки є необґрунтованими, а призов позивача на військову службу є протиправним. 
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/5249/26 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/5249/26, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження). 
19 березня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від відповідача-1 в підсистемі в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач-1 проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що військова частина НОМЕР_2 , видаючи наказ про зарахування позивача до списків особового складу, діяла на підставі іменного списку, наданого районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, та виходила з презумпції належного виконання цим органом обов`язку щодо перевірки наявності або відсутності підстав для надання відстрочки. Перевірка підстав не належать до компетенції військової частини. Згідно з п. 14 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міноборони, затвердженої наказом МО України №280 від 15.09.2022, зарахування військовозобов`язаного до списків особового складу здійснюється в день прибуття на підставі іменних списків команд, приписів та документів, що посвідчують особу. У межах повноважень військова частина НОМЕР_2 , на підставі наказу №378 від 27.12.2025, зарахувала позивача, направленого з ІНФОРМАЦІЯ_2 , до списків особового складу для проходження базової та фахової підготовки, поставила його на всі види забезпечення та призначила на посаду курсанта. Відтак протиправних дій військової частини НОМЕР_2 щодо зарахування позивача до списків особового складу - немає. Призов позивача ОСОБА_2 на військову службу під час мобілізації здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, з дотриманням установленої процедури. У зв`язку з цим зарахування позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 на підставі наказу командира частини від 27.12.2025 № 378 є правомірним. Таким чином, відсутні правові підстави для визнання зазначеного наказу протиправним та його скасування.
15 квітня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано пояснення, які надійшли від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд». Позивач звертає увагу на неподання відповідачем-2 відзиву, наполягає на наявності у нього права оскаржувати спірні в даній справі накази відповідачів, а також зазначає, що єдиним ефективним способом захистом порушеного права позивача та повного його відновлення буде зобов`язання Відповідача 1 в особі командира в/ч НОМЕР_2 ухвалити рішення про звільнення позивача від проходження військової служби та виключення його зі списків особового складу. Будь-який інший спосіб захисту, не буде ефективним та справедливим, оскільки фактично допущені суб`єктом владних повноважень порушення будуть виправлятися за рахунок особи, щодо якої допущено порушення процедури. Протиправні дії не можуть спричиняти правомірних наслідків, інший підхід суперечив би завданням та основним засадам адміністративного судочинства 
15 травня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від відповідача-2 в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач-2 проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що громадяни ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у супроводі працівників Національної поліції України, 23.12.2025р. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де під час проведення звірки було встановлено, що у відповідності до даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів він не має відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та не заброньований від призову, окрім цього є порушником військового обліку, оскільки не прибув вчасно за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у якому був на обліку, тобто порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відповідно до указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24.02.2022р. (зі змінами та доповненнями), він підлягав призову на військову службу. 23.12.2025р., з метою встановлення ступеню придатності до військової служби, вищевказаний громадянин був направлений для проходження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до довідки ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23.12.2025р. № 2025-1223-1630-0085-0, громадянина ОСОБА_1 було визнано придатним для проходження військової служби. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1167 від 23.12.2025р., громадянин ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Що стосується ствердження представника Позивача про те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 «незаконно його поставив на облік», маємо повідомити, що під час проведення призову на військову службу за мобілізацією, особа автоматично знімається з обліку у тому ТЦК де він був на обліку та автоматично, ставиться на облік у тому ТЦК, у якому вона була призвана на військову службу за мобілізацією.
18 травня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано клопотання про долучення доказів, яке надійшло від відповідача-2 в підсистемі в підсистемі «Електронний Суд». До клопотання долучена картка обстеження та медичного огляду позивача. 
21 травня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відповідь на відзив, яка надійшла від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд». Позивач звертає увагу на допущену відповідачем-2 затримку щодо подання відзиву, просить поновити строк звернення до суду. По суті позовних вимог зазначає, що разом із тим, наведені доводи не спростовують позовних вимог та фактично не стосуються предмета спору у даній справі. Позивачем не оспорюється сам по собі факт наявності у територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки повноважень щодо ведення військового обліку. Натомість предметом спору є правомірність дій та рішень відповідачів щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації, а також законність наказів, прийнятих за результатами такого призову, про що зазначено у позовній заяві. Сам факт автоматичної постановки особи на військовий облік після мобілізації не свідчить про законність самої процедури призову та не усуває необхідності перевірки судом дотримання відповідачами вимог чинного законодавства під час здійснення мобілізаційних заходів. Посилання відповідача-2 на те, що позивач не оскаржив висновок ВЛК до ВЛК регіону чи ЦВЛК, не може бути прийняте судом до уваги, оскільки позивачу відповідний висновок ВЛК не вручався та для ознайомлення не надавався. Крім того, позивач у даній справі не просить суд надавати оцінку медичним діагнозам чи підміняти собою військово-лікарську комісію. Відповідач-2 у відзиві зазначає, що наказ про призов на військову службу є актом індивідуальної дії, дія якого вичерпалась фактом його виконання. Разом із тим, навіть у разі реалізації такого акта позивач не позбавлений права на його судове оскарження у випадку, якщо відповідний акт порушує його права, свободи чи законні інтереси. Право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт виданий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується.
Щодо прийняття відзиву суд зауважує, що засадами адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин та змагальність сторін. Для забезпечення дотримання цих засад суд за обставин даної справи вважає за необхідне прийняти до уваги поданий відповідачем-2 відзив, оскільки йдеться про право сторони представити свою позицію, що до того ж є необхідним для повного та всебічного розгляду даної справи. На противагу цьому негативні наслідки від допущеної затримки відсутні, оскільки позивач мав в своєму розпорядженні достатньо часу для висловлення своєї позиції по суті висловлених аргументів та поданих доказів, в т.ч. фактично реалізував своє право на подання відповіді на відзив.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2026 року продовжено строк розгляду адміністративної справи №160/5249/26 за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Військової частини НОМЕР_2 , до відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними наказів та зобов`язання вчинити певні дії до 25.05.2026 року включно.
У відповідності до ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. 
Згідно наданого відповідачем-2 витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач з 23.01.2025 року обліковувався як особа, яка порушила правила військового обліку.
Згідно картки обстеження та медичного огляду позивача від 23.12.2025 року позивач 23.12.2025 року пройшов ВЛК, за результатом якої визнаний придатним до військової служби. 
Відповідно до довідки ВЛК від 23.12.2025 року №2025-1223-1630-0085-0 позивач пройшов ВЛК, за результатом якої його визнано придатним до військової служби. 
Наказом відповідача-2 від 23.12.2025 року №1167 позивача призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до військової частини. 
Наказом відповідача-1 від 27.12.2025 року №378 позивача зараховано до списків особового складу відповідача-1 та на всі види забезпечення. 
Вважаючи процедуру призову на військову службу протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі – Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає:
підготовку громадян до військової служби;
взяття громадян на військовий облік;
прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу;
проходження військової служби;
виконання військового обов`язку в запасі;
проходження служби у військовому резерві;
дотримання правил військового обліку.
За ч. 9 ст. 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:
військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби
Частиною другою ст. 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
За ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII (далі – Закон №3543-XII) порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Цей порядок визначає порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 (далі – Порядок №560).
За п. 1 Порядку №560 він, серед іншого, визначає, зокрема:
-організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби;
- процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;
- механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.
За п. 72, 73 Порядку №560 рішення щодо придатності резервіста та військовозобов`язаного для проходження військової служби за станом здоров`я визначається військово-лікарською комісією при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
У разі незгоди громадянина з рішенням військово-лікарської комісії при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі його заяви громадянин направляється для проходження військово-лікарської комісії при обласному ( ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Рішення військово-лікарської комісії при обласному (Київському та ІНФОРМАЦІЯ_6 про придатність резервіста або військовозобов`язаного за станом здоров`я до військової служби під час мобілізації може бути скасовано штатною військово-лікарською комісією вищого рівня або оскаржено у судовому порядку
Наказом Міністерства Оборони України від 14.08.2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі – Положення №402).
Згідно п. 1.1., 1.2. розділу І Положення №402 Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це: 
- медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
- установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Пунктом 1.3. розділу І Положення №402 передбачено, що основними завданнями військово-лікарської експертизи є: 
- добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України;
- аналіз результатів медичного огляду та розробка заходів щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом, придатним до військової служби за станом здоров`я;
- контроль за організацією і станом лікувально-оздоровчої роботи серед призовників, аналіз результатів і розроблення пропозицій із удосконалення цієї роботи;
- контроль за організацією, проведенням і результатами лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності (далі - заклади охорони здоров`я (установи) та медичних підрозділах військових частин, що стосується військово-лікарської експертизи;
- надання методичної та практичної допомоги з питань військово-лікарської експертизи військово-лікарським комісіям, закладам охорони здоров`я (установам);
- визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть;
- розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Міністерства оборони України вимог щодо стану здоров`я призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, резервістів для найдоцільнішого використання їх на військовій службі;
- визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням;
- проведення наукової роботи з питань військово-лікарської експертизи;
- підготовка кадрів для військово-лікарських комісій.
Згідно п. 2.1. розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Відповідно до п. 2.2. Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:
Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);
ВЛК регіону.
Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).
Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.
Адміністративно-територіальні зони відповідальності штатних ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи визначаються наказом Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Відповідно до п. 2.4.4. на ВЛК регіону покладаються, серед іншого, організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності.
Згідно з п. 2.4.5. ВЛК регіону має право, зокрема, приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
Пунктом 2.4.6. розділу І Положення №402 встановлено, що рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Згідно п. 2.5.4. розділу І Положення №402 штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК.
Відповідно до п. 1.2. розділу ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності:
до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти);
військовослужбовців до військової служби;
військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю;
військовослужбовців до служби в високомобільних десантних військах, плаваючому складі, морській піхоті;
кандидатів на навчання у ВВНЗ, ліцеїстів;
кандидатів до військової служби за контрактом;
кандидатів до участі у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки (далі - МО) та у складі національного персоналу;
військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, працівників Збройних Сил України для роботи з ДІВ, КРП, джерелами ЕМП, ЛВ та мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами;
військовослужбовців та працівників Збройних Сил України до служби (роботи) у спеціальних спорудах, працівників допоміжного флоту ВМС Збройних Сил України;
а також з метою визначення:
можливості проходження військової служби військовослужбовцями та проживання членів їх сімей за кордоном;
необхідності в тривалому спеціалізованому лікуванні, медичному спостереженні або в навчанні (вихованні) у спеціалізованих навчальних закладах членів сімей військовослужбовців, транспортабельності їх за станом здоров`я;
потреби у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва);
потреби у тривалому лікуванні.
Пунктом 2.2. розділу ІІ Положення №402 встановлено, що постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3). Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).
Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України)
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне. 
Передусім суд зауважує, що позивачем не оскаржено постанову ВЛК. Зважаючи на використання позивачем професійної правничої допомоги суд не вбачає правових підстав для виходу за межі позовних вимог, оскільки розумні сумніви у волі позивача (в т.ч. небажання оскаржувати постанову ВЛК) відсутні.
В позовній заяві позивач вказував, що він не був ознайомлений з постановою ВЛК, карткою обстеження та медичного огляду, висновок ВЛК йому не вручався, а процедура ВЛК в цілому мала формальний характер. 
Надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду. Визначення наявності чи відсутності підстав для проведення додаткових обстежень, встановлення діагнозу, а також вирішення питання щодо придатності або непридатності особи до військової служби за результатами медичного огляду належить до дискреційних повноважень ВЛК. У зв`язку з цим суд не вправі підміняти собою відповідний орган та перебирати на себе його компетенцію.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12.06.2020 року у справі №810/5009/18.
Відповідно, в компетенції суд перебуває лише питання дотримання відповідачем положень законодавства щодо процедури проведення військово-лікарської експертизи позивача. 
З цього приводу суд зазначає, що позивач висунув такі зауваження: формальний характер проведеної ВЛК, в т.ч. неврахування наявних у позивача захворювань. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
З наведених положень законодавства вбачається, що питання факту сторонами доводяться на засадах рівності, в той час як при вирішенні питання права в частині правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме останній доводить правомірність своїх дій. 
Обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі №520/2261/19.
В матеріалах справи наявна Довідка ВЛК, яка підтверджує проведення медичного огляду позивача. Докази на спростування цього доказу позивачем не надані. 
Разом з Довідкою ВЛК позивача надано інші матеріали ВЛК, з яких не вбачається порушень процедури проведення ВЛК. 
Надані позивачем медичні документи не можуть бути оцінені безпосередньо судом, оскільки така оцінка в будь-якому випадку зводилася б до оцінки медичних діагнозів, що перебуває за межами компетенції суду. 
Більш того, правомірність оскаржуваних дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд оцінює на момент їх вчинення.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23.07.2021 року у справі №826/17810/18.
Отже, суд позбавлений можливості на підставі документів, які не оцінювались відповідачем-1 як спеціально уповноваженим органом, надати оцінку правильності висновку ВЛК в частині оцінки стану здоров`я позивача як такої. 
В свою чергу жодні конкретні порушення процедури ВЛК позивачем не наведено (наприклад, неприйняття певних медичних документів, відсутність обстеження певним лікарем і тд), як не надані і відповідні докази (подані відповідачу-2 документи або заяви щодо проходження ВЛК, виклик поліції тощо). 
Щодо діагнозів позивача суд зауважує, що картці обстеження та медичного огляду вказані результати аналізів та досліджень, результати медичного обстеження спеціалістами та зазначено діагноз позивача (п. 11 картки) і саме за результатом їх оцінки, з врахуваннням діагнозу позивача визнано придатним до військової служби, що не виключав і сам позивач. 
За таких обставин відсутні підстави для висновку про те, що медичний огляд позивача проведено з порушенням встановленого законодавством порядку.
Суд повторює, що позивач постанову ВЛК не оскаржував, в зв`язку з чим при вирішенні спору про правомірність призову позивача відсутні підстави для вирішення спору виходячи з неправомірності постанови ВЛК. Тобто, цей індивідуально-правовий акт є чинним і не оскаржений, в зв`язку з чим належить зважати на його чинність та правові наслідки, які він породжує.
Доводи позивача щодо отримання або неотримання висновку ВЛК стосуються передусім можливості його оскарження, що враховано судом при зверненні до суду. Водночас, правомірність цього індивідуально-правового акту не перебуває в залежності від обізнаності особи про такий акт, в зв`язку з чим не має значення для вирішення даного спору по суті. 
Також суд вважає за необхідне зазначити, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття».
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12.09.2024 року у справі №640/21435/22.
Судом в ході судового розгляду не встановлено істотних порушень процедури мобілізації позивача, які б зумовлювали висновок про те, що вона в цілому є протиправною, а отже відсутні підстави для скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації", в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до Військової частини № НОМЕР_2 та похідного від нього наказу командира Військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині від 27.12.2025 № 378 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини № НОМЕР_5 та похідної позовної вимоги щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення його зі списків особового складу Військової частини № НОМЕР_2 .
В свою чергу позивач не позбавлений можливості ініціювати проведення ВЛК і під час проходження військової служби. 
Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовної заяви відсутні.
В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідача-1: Військової частини НОМЕР_2 , до відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними наказів та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко