Справа № 345/7507/25 
Провадження № 22-ц/4808/767/26 
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Луганської В.М.
суддів – Девляшевського В.А.. Мальцевої Є.Є.,
учасники справи
позивач – фізична особа-підприємець ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) 
апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 ,
на додаткове рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2026 року, ухвалене судом у складі судді Онушканич В.В.,
у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:
В грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. 
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2026 року позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. 
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість за комунальні послуги у розмірі 738,06 грн, яка складається з 643,72 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з липня 2019 року до квітня 2021 року, інфляційні втрати у розмірі 72,92 грн, 3% річних у розмірі 21,42 грн, а також 968,96 грн судового збору.

17 лютого 2026 року ОСОБА_1 в інтересах якого діє Пігулевська Є.М., звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі та просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 147,61 грн.
Заява обґрунтована тим, що під час ухвалення рішення, судом не було вирішено питання щодо стягнення з відповідачки витрат на професійну правову допомогу.
Відповідно до приписів п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем в позовній заяві було надано попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу, які він очікував понести та зазначено, що документальне підтвердження понесених судових витрат позивача будуть подані відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Заявник зазначив, що з позовною заявою ним було подано договір про надання професійної правничої допомоги №10/01 від 14.07.2025; додаток №1 до договору про надання професійної правничої допомоги №10/01 від 14.07.2025; додаток №1 до договору про надання професійної правничої допомоги №10/01 від 14.07.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. До заяви додано акт №318 від 17.02.2026 року здачі – приймання до договору про надання професійної правничої допомоги №10/01 від 14.07.2025.

Додатковим рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2026 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 1 000,00 грн витрат за надання правничої допомоги.

Не погодившись з вказаними рішеннями суду, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції змінити додаткове рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2026 року, заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 3 147,61 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що у позовній заяві позивач зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, розмір на професійну правничу допомогу складає 7 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу заявником було подано докази. Згідно договору про надання професійної правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025 року, який був укладений між Адвокатським бюро «Юлії Біжко» та ФОП ОСОБА_1 , адвокатським бюро була надана правова допомога, яка зазначена в акті №318 від 17.02.2026 року здачі - приймання до договору про надання професійної правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025 року
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Однак матеріали справи не містять клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Таким чином, суд першої інстанції зменшив судові витрати з власної ініціативи, що суперечить вимогам закону.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 23 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено відповідачці право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Переглядаючи додаткове рішення суду, колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та стягуючи з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 1 000,00 грн витрат за надання правничої допомоги, суд першої інстанції, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ціни позову; реального часу, необхідного для виконання таких послуг, незначного обсягу юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, суд дійшов до висновку, що заявлені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 3147,61 грн є не співмірними та не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності, необхідності) та розумності. 
Суд зменшив витрати за надання правничої допомоги до 1000,00 грн.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає вимогам закону та встановленим обставинам справи, виходячи з наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
З матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві позивачем було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку розглядом справи в розмірі 7 000 грн.
До позовної заяви позивачем додано копію договору про надання правничої допомоги №1401 від 14.07.2025 року , копію додатка № 1 від 14.07.2025 року до договору про надання правничої допомоги №1401 від 14.07.2025 року, копію додатка № 2 від 14.07.2025 року до договору про надання правничої допомоги №1401 від 14.07.2025 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Також позивачем було зазначено, що документальне підтвердження понесених витрат буде подано відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Заяву про ухвалення додаткового рішення позивачем подано через систему «Електронний суд» 17 лютого 2026 року, тобто в строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 
До заяви додано акт №318 від 17.02.2026 року здачі - приймання до договору про надання професійної правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025 року, довіреність Галкіна Г. О. на ім`я ОСОБА_3 від 07.11.2025 року, докази надсилання ОСОБА_2 заяви з долученими до неї документами.
Наявність договірних відносин між ФОП ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Юлії Біжко» підтверджується договором про надання правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025 року.
В розділі 8 договору про надання професійної правничої допомоги № 14/01 від 14.07.2025 визначено вартість та порядок розрахунків та зазначено, що сума гонорару за послуги та порядок проведення розрахунків між сторонами визначається додатком № 2 до договору.
Пунктом 8.4 договору передбачено, що факт надання послуг підтверджується актом здачі-прийняття наданих послуг, який підписується сторонами та разом з наданим адвокатським бюро розрахунком є підставою для перерахування суми гонорару (винагороди).
Згідно з додатком № 2 до договору про надання професійної правничої допомоги № 14/01 від 14.07.2025 година праці адвоката складатиме 2000 грн.
Згідно акту №318 від 17.02.2026 року здачі - приймання до договору про надання професійної правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025 року адвокатським бюро надано, а замовник прийняв професійну правничу допомогу у вигляді: аналіз наданих замовником документів щодо правовідносин замовника ОСОБА_2 задля стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , право вимоги якої набуто замовником на підставі електронного аукціону №BRD001-UA-20241028-00226 з продажу майна банкрута по лоту №15, а саме: права вимоги за дебіторською заборгованістю Комунального підприємства «Екосервіс» Калуської міської ради станом на 01 липня 2024 року та акту про придбання майна на аукціоні від 14.11.2024 року. Підготовка та складання позовної заяви про стягнення заборгованості, здійснення розрахунку інфляційних та 3 відсотків річних. 
Згідно із п.2. Додатку №2 від 14.07.2025 року до Договору, у разі прийняття рішення про задоволення позовних вимог, замовник додатково сплачує винагороду у формі гонорару успіху, яка визначається у розмірі 20% від ціни позову. 
Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив, що позивач надав належні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.
Згідно правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18).
Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, посилаючись, зокрема, на перелічені в частині третій статті 141 ЦПК України критерії, а саме обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зменшення розміру понесених заявником витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача до 1000 грн, що відповідає засадам розумності та справедливості.
Заявлений розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 3151,34 грн є непропорційним до ціни позову в сумі 756,68 грн. Зазначені в акті приймання-передачі послуг роботи фактично дублюються. Зокрема, окремо вказано аналіз документів щодо правовідносин сторін тривалістю 0,25 год вартістю 500 грн та підготовку позовної заяви з розрахунком інфляційних втрат і 3% річних тривалістю 1,25 год вартістю 2 500 грн, хоча підготовка позову за своєю суттю вже охоплює аналіз поданих документів.
Оплата «гонорару успіху» адвоката не є обов`язковою для суду для стягнення таких витрат.
Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлена сума витрат на правничу допомогу у цій справі є завищеною та не відповідає критеріям розумності й співмірності, та вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про те, що стягненню підлягають витрати на правову професійну допомогу у розмірі 1 000,00 грн.
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що питання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідно до вимог процесуального законодавства може бути вирішено судом виключно за наявності відповідної заяви чи клопотання іншої сторони спору, яка повинна навести належні обґрунтування, з огляду на таке.
В постанові Верховного Суду від 16 березня 2026 року у справі №522/7662/23 (провадження №61-406св26) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду послідовно сформувала та дотримується підходу, за якого клопотання іншої сторони є обов`язковою передумовою для зменшення судом витрат на правничу допомогу лише в контексті критеріїв, наведених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Натомість критерії, окреслені в частині третій статті 141 ЦПК України, суд може застосувати і з власної ініціативи, незалежно від наявності клопотань іншої сторони.
Тобто, при відсутності клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, суд на підставі ч.3 ст.141 ЦПК України визначає розмір витрат з урахуванням вказаних в цій статті критеріїв.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції на власний розсуд зменшив витрати на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки суд першої інстанції, здійснивши оцінку наданих доказів, врахувавши складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи, навів у оскарженому рішенні мотивоване обґрунтування не співмірності заявлених судових витрат та підстави їх зменшення.
Будь-яких інших доводів, які б спростовували правильність рішення суду в оскаржуваній частині в апеляційній скарзі не наведено.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що додаткове рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2026 року ухвалено із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Додаткове рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2026 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 травня 2026 року.

Судді: В.М. Луганська 

В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева