Справа № 463/2283/26
Провадження № 2/463/1426/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого – судді Нора Н.В.
при секретарі – Назара Р.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» суму боргу трьох процентів річних від простроченої суми за Кредитним договором N? 014/5771/73/45529 від 26 вересня 2006 року за період з 28 вересня 2017 року по 01 березня 2020 року у розмірі 703,46 доларів США. Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» сплачений судовий збір у розмірі 3328,00 гривень.
Позов мотивує тим, що 26 вересня 2006 року між АКЦІОНЕРНИМ ПОШТОВО-ПЕНСІЙНИМ БАНКОМ «АВАЛЬ», правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір N? 014/5771/73/45529, згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 17 374,00 доларів США, а Позичальник зобов?язався повернути кредит у повному розмірі у строк до 26 вересня 2012 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 13% річних. У зв?язку з невиконанням зобов?язань за кредитним договором, 25 грудня 2009 року Личаківським районним судом міста Львова ухвалено рішення у справі N? 2-3759/09 за позовом ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 9659,99 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ становить 77 257,65 гривень, а також 986,49 гривень судового збору та 120 гривень витрат на IТ3 розгляду справи. 18 січня 2024 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОКСІ БАНК» укладено Договір відступлення права вимоги N? 114/2-66 відповідно до якого АТ «ОКСІ БАНК» набуло права вимоги за Кредитним договором. В свою чергу, 18 січня 2024 року між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір відступлення права вимоги N? 114/2-66-1 відповідно до якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло права вимоги за Кредитним договором. На виконання вищевказаного рішення, 28 січня 2010 року Личаківським районним судом міста Львова видано виконавчий лист N? 2-33759/09 до виконання. На примусовому виконанні у Личаківському відділі державної виконавчої служби Личаківського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження N? 45250376 щодо виконання виконавчого листа N? 2-33759/09, виданого 28 січня 2010 року Личаківським районним судом міста Львова про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 9659,99 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ становить 77 257,65 гривень, а також 986,49 гривень судового збору та 120 гривень витрат на ІТ3 розгляду справи. 28 травня 2015 року державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби - Личаківського міського управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «про виконавче провадження. Згідно відомостей, встановлених ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 27 серпня 2020 року у справі N? 463/5536/20 про поновлення строку для пред?явлення виконавчого документа до виконання, в подальшому виконавчий лист до виконання не пред`являвся, стягувачем пропущено строк пред?явлення виконавчого листа до виконання, а судом відмовлено у його поновленні.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 13.03.2026 року відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надав відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України.
Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.
Відповідно до ст.ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Так, згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Судом встановлено, що 26 вересня 2006 року між АКЦІОНЕРНИМ ПОШТОВО-ПЕНСІЙНИМ БАНКОМ «АВАЛЬ», правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір N? 014/5771/73/45529, згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 17 374,00 доларів США, а Позичальник зобов?язався повернути кредит у повному розмірі у строк до 26 вересня 2012 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 13% річних.
25 грудня 2009 року Личаківським районним судом міста Львова ухвалено рішення у справі N? 2-3759/09 за позовом ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задовольнили. Стягнули із ОСОБА_1 на користь ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 9659,99 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ становить 77 257,65 гривень, а також 986,49 гривень судового збору та 120 гривень витрат на ІТЗ розгляду справи.
На виконання вищевказаного рішення, 28 січня 2010 року Личаківським районним судом міста Львова видано виконавчий лист N? 2-33759/09 до виконання. 
28 травня 2015 року державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби - Личаківського міського управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «про виконавче провадження. 
Згідно відомостей, встановлених ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 27 серпня 2020 року у справі N? 463/5536/20 про поновлення строку для пред?явлення виконавчого документа до виконання, в подальшому виконавчий лист до виконання не пред`являвся, стягувачем пропущено строк пред?явлення виконавчого листа до виконання, а судом відмовлено у його поновленні.
18 січня 2024 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОКСІ БАНК» укладено Договір відступлення права вимоги N? 114/2-66 відповідно до якого АТ «ОКСІ БАНК» набуло права вимоги за Кредитним договором. 
18 січня 2024 року між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір відступлення права вимоги N? 114/2-66-1 відповідно до якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло права вимоги за Кредитним договором.
Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України).
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14-446цс18).
У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).
За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує такого зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду.
З аналізу глави 50 ЦК України, яка врегульовує питання припинення зобов`язання, слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Схожих висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 64 постанови від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).
У випадку порушення учасником правовідносин умов правочину внаслідок невиконання взятих на себе обов`язків інша сторона має можливість захистити свої права (зокрема, у судовому порядку), а регулятивні правовідносини трансформуються в охоронні, тобто такі, що захищені судовим рішенням.
При цьому факт ухвалення судового рішення щодо прав та обов`язків учасників зобов`язальних (регулятивних) правовідносин не змінює самого зобов`язання та не припиняє його.
У пункті 99 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 вересня 2025 року у справі № 369/13444/20 (провадження № 14-52цс25) зазначено, що ухвалення судового рішення щодо стягнення заборгованості за договором не є підставою заміни зобов`язання за договором - новим зобов`язанням за рішенням суду, а вказує лише на охоронний характер таких правовідносин, яким надано захист судовим рішенням. Таке судове рішення не змінює обсягу прав та обов`язків сторін зобов`язання, а лише підтверджує їх наявність та надає можливість примусового виконання цивільного зобов`язання у процедурах виконавчого провадження. Пункт 98 цієї постанови подібний до змісту пункту 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) про те, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з ухваленням судового рішення щодо нього чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність актів правосуддя про стягнення заборгованості не припиняє зобов`язань сторін.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16 (провадження № 14-254цс19) дійшла висновку, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання і до моменту його усунення, однак обмежується останніми трьома роками, що передували поданню такого позову.
Таким чином, з огляду на наведені правові висновки право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення трьох процентів річних мало б обмежуватися останніми трьома роками, що передували поданню такого позову.
Як вбачається із поданого позивачем розрахунку, сума 3% річних станом на 02.03.2026 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 730,46 доларів США (що за курсом НБУ станом на дату подання позову становить 30318,85 грн.).
Вказані вище обставини відповідач не заперечила та не спростувала, як і представлений позивачем розрахунок.
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, про необхідність стягнення суми заборгованості в межах суми боргу у вигляді 3% річних станом на 02.03.2026 року, що становить 730,46 доларів США (за курсом НБУ станом на дату подання позову становить 30318,85 грн.).
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, судом встановлено, що відповідач жодних доказів на спростування вимог позивача не надав та не підтвердив факт повернення позивачу коштів.
Отже, виходячи із положень ч.2 ст.625 ЦК України, з врахуванням наданих доказів, враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, суд приходить до переконання про підставність позовних вимог, однак в частині стягнення 3% річних, що становить 730,46 доларів США.
Згідно із ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача у користь позивача слід стягнути 3328,00 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 2, 81,141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -

ухвалив :
позов – задоволити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «ЦИКЛ ФІНАНС» суму боргу трьох процентів річних від простроченої суми за Кредитним договором N? 014/5771/73/45529 від 26 вересня 2006 року за період з 28 вересня 2017 року по 01 березня 2020 року у розмірі 703,46 доларів США. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «ЦИКЛ ФІНАНС» сплачений судовий збір у розмірі 3328,00 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» (місцезнаходження: 04112, м. Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок 8Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок 8, ЄДРПОУ 43453613).
Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя Нор Н.В.